498 C. G. RAMSTEDT. 
spindelväf samt att små larver, som kort därefter igenkändes såsom lar- 
ver till fjärilen nunnan, i stora mängder förekommo å barren och glupskt 
förtärde dessa eller hängde i vid grenarne fästade fina spinntrådar. 
Det konstaterades äfven, att larver förekommo öfver betydande arealer 
samt att de stora norr och söder om bruket belägna skogstrakterna, 
hvilka till hufvudsaklig del bestodo af vackra, tätslutna, 80o—150 åriga 
blandbestånd af tall och gran, voro starkt angripna. Snart ingingo med- 
delanden, att nunnelarver voro tillfinnandes äfven å angränsande egen- 
domar, bland hvilka må nämnas Stafsjö bruk, Danbyholm och Ålberga 
samt Jönåkers häradsallmänning, samtliga i Södermanland. 
Emellertid fortgick härjningen utan afbrott och tilltog i intensitet 
i den mån larverna tillväxte. Bestånden ljusnade alltmer, och snart 
stodo å stora sträckor granarne fullständigt kalätna, hvarjämte tallkro- 
norna syntes beröfvade största delen af sina barr. Äfven i skogen in- 
sprängda björkar blefvo illa åtgångna, hvaremot öfriga löfträd samt en- 
buskarne mindre eller helt obetydligt angrepos. Under det härjningen 
pågick, föll i skogen ett oafbrutet smattrande regn af larvexkrementer, 
hvilka vidt och bredt täckte marken. De härjade bestånden företedde 
en hemsk anblick, och säkerligen skall ingen, som under nunneåren be- 
sökte Viråområdet, glömma intrycket däraf. 
Så snart födan började tryta för larverna, och af markbetäckningen 
åtminstone blåbärsriset till största delen förtärts, blef det lif i skogen. 
Uppför och nedför stammarne marscherade larver i täta led på marken, 
vägar och gärdesgärdar o. s. v., öfverallt skyndade de rastlöst fram, 
sökande sig föda. Det var knappast möjligt taga ett steg i skogen 
utan att: trampa på larver, så vimlade det af dem. När slutligen full- 
ständig näringsbrist inställt sig, måste naturligtvis de larver, som ej voro 
utvuxna och som saknade kraft att förpuppa sig, gå sin undergång 
till mötes. Härvid bildades under träden riktiga högar af larvlik, som 
kringspridde en olidlig stank. 
Larvernas förpuppning, som tog sin början mot slutet af juli, vi- 
sade sig försiggå företrädesvis i djupa barkspringor å stammarne eller å 
trädgrenarne, men kunde man för öfrigt anträffa puppor nästan öfverallt. 
Fram emot midten af augusti började fjärilar framkomma. Å en 
del trakter förekommo de snart i sådana massor, att de kunde räknas i 
hundratal å trädstammarne och bildade formligen hvita moln, då de blefvo 
oroade och flögo upp. Fjärilarna sutto stilla om dagarne, men började 
vid skymningens inträdande att svärma, hvarvid parningen försiggick. 
Några dagar efter denna voro honorna färdiga att lägga sina ägg. 
Dessa, som äro af rödbrun färg och i storlek nästan som roffrö, sam- 
manfogas vanligen i tunna kakor, innehållande från några få till om- 
kring etthundra stycken ägg. Hvarje hona anses kunna lägga ungefär 
