ÖSTERGÖTLANDS LÄNS LANDSTINGSOMRÅDE. 65 
bliva i tillfälle att genom penningeunderstöd uppmuntra torrläggning av 
försumpade skogsmarker och även på detta sätt bidraga till skogsav- 
kastningens framtida höjande. 
Slutligen må det nära till hands liggande spörsmålet om de brister, 
som möjligen kunna anses vidlåda vår skogsvårdslag, något vidröras. 
Skogsvårdsstyrelsen anser att lagen i all väsentlighet blivit lyckligt 
avfattad och grundprincipen, den enskilda skogshushållningens höjande 
i främsta rummet på upplysningens väg, synas vara väl funnen. 
En del bestämmelser torde dock böra mera preciseras, såsom frågan 
om blivande ägares skyldigheter samt frågan om mark, som skall hän- 
föras till betesmark. 
Vidare borde ungskogarna beredas ett mera effektivt skydd än som 
lämnas desamma genom lagens nuvarande bestämmelser. 
Under det senast förflutna året ha skogarna blivit illa medfarna av 
torkan. Ej allenast skogar i plantåldern ha lidit utan även äldre skogs- 
bestånd. Särskilt har granen tagit skada på slättbygden. I den egent- 
liga skogsbygden har skadan varit av mindre omfattning. 
Skogseldarna, om än betydande nog, ha icke varit av den storlek som 
först kunde antagas. Omkring 1,000 hektar härjades av elden, men blev 
a dessa marker skogen ej svårare åtgången än att virket sedermera med 
fördel kunnat avyttras. Jordägarnas förluster genom de timade skogs- 
eldarna torde sålunda ha varit ganska måttliga. 
Linköping den 30 april 1915. 
Gunnar Ekelund. 
Axel Ekman. Israel Lagerfelt. 
Ake Joachimsson. 
5 Skogsvårdsföreningens Tidskrift 1915. Bilaga 2. 
