168 SKOGSVÅRDSSTYRELSERNAS BERÄTTELSER 1914. 
dött, och en del kulturer hava lidit i brist på fuktighet. Skogs- och 
ljungeldarnes omfattning hava varit anmärkningsvärdt ringa. De äro 
till och med mindre än föregående år. I tabell V sammanföras de till 
styrelsens kännedom komna eldskadorna. Dessa omfatta 22,, hektar 
skogsmark och 148 hektar ljungmark. Motsvarande siffror för år 1913 
utgöra för skogsmark 46,; och för ljungmark 167 hektar. 
På vissa ställen har märgborren uppträtt som skadegörare, men för 
övrigt har skogen i stort sett ej varit angripen av vare sig insekter 
eller svampar. 
De enskilda skogarnas tillstånd och skötsel. 
Med innevarande år avslutas den första tio-årsperioden av Skogs- 
vårdsstyrelsens verksamhet, varför en överblick över skogarnas tillstånd 
och skötsel lämnas för denna tid. I bilagorna VI och VII samman- 
föres styrelsens verksamhet under de gångna åren. 
Bokskogarna inom länet hava betydligt undanträngts från sina växt- 
platser och ersatts av kultiverad granskog. Större sammanhängande 
arealer bok förekomma, med några undantag endast å kronoparkerna. 
Yngre och medelålders bokbestånd finnas å några enstaka ställen, 
dock ej i större bestånd. För bokskogarnas föryngring hade de förr 
i markerna betande svinkreaturen mycket stor betydelse. När så detta 
betesbruk upphörde, försvårades bokens föryngring i den grad, att bo- 
ken nu som bestånd är utdöende. Som bidragande orsaker härtill fram- 
hålles bland annat, att boken i jämförelse med gran sent lämnar gagns- 
virke, är svår och dyrbar att på konstlad väg uppdraga, samt granens 
kraftiga tillväxt å bokmark. 
De på naturlig väg uppkomna granbestånden återfinnas vid länets 
östgräns dock ej i större utsträckning. Både den och tallskogen anlitas 
starkt, och är det styrelsens uppfattning, att virkeskapitalet under denna 
tid nedgått, och orsakerna härtill få sökas i stegrade virkespriser, sär- 
skilt på småvirke och slutligen i oriktig beskattning av skog. Ett för- 
hållande som styrelsen särskilt framhöll i förra årets redogörelse. 
I samband med småvirkets användbarhet hörer den uthuggning av 
25—30-åriga, tillväxtkraftiga ungskogar, som tyvärr förekommer på 
flera håll. 
Skogsarealen har emellertid under dessa år betydligt ökats, dels ge- 
nom ljungmarkskultur och dels genom äldre kalavverkade markers skogs- 
odling. Kalmarkerna, som uppstått sedan styrelsen trätt i verksamhet, 
