202 SKOGSVÅRDSSTYRELSERNAS BERÄTTELSER I 914. 
Skadegörelse genom beteskreatur förekommer allt fortfarande. Det 
är i synnerhet fårbetet, vilket trots gällande förbud ännu bedrives i 
vissa delar av länet, som vållar de mest märkbara skadorna. Genom 
kungörelser har styrelsen sökt göra allmänheten uppmärksam på fårbe- 
tesförbudet, men då dessa kungörelser ej synas hava åsyftad verkan, 
samt då dessutom skogsvårdsstyrelse ej anses hava åtalsrätt i dylika 
mål och ej heller allmän åklagare på skogsvårdsstyrelsens angivelse, an- 
ser styrelsen angeläget vara, att nödiga åtgärder snarast möjligt vidta- 
gas för att göra nämnda förbud mera effektivt. 
Märgborrens verkningar å tallskogen äro mycket framträdande och 
vittomfattande, och det torde ej vara något tvivel om, att ej denna 
lilla skalbagge för närvarande är den största skadegöraren inom länet 
på den växande skogen. Från järnvägsstationer och andra upplags- 
platser för obarkat tallvirke sprider sig insekten mer och mer och finner 
i de flesta skogar god trevnad på vindfällen och torkande träd, som ej 
i tid bortrensats eller upparbetats. Särskilt gynnas den genom de stora 
kalavverkningarna, som ofta nog bedrivas under en följd av år å samma 
avverkningstrakt, varvid utom toppar och avfall den sämsta skräpsko- 
gen lämnas kvar under flera somrar, tills den egentliga avverkningen 
är överstånden. Icke blott eventuellt kvarlämnade fröträd och nära an- 
gränsande bestånd angripas, utan insekten sprider sig fort även till 
längre bort belägna bestånd och angriper alla åldrar från 6 å 10 år. 
Angreppen nedsätta i början endast höjdtillväxten, men exempel fin- 
nas, där 50—960-åriga bestånd synas vara på god väg att helt och hål- 
let duka under för insekten. 
Tallspinnarstekeln har observerats tämligen allmänt å de unga tall- 
kulturerna inom länet, ehuru man ej kan tala om, att någon egentlig 
skadegörelse förekommit orsakad av densamma. Angreppen hava un- 
der det gångna året mera gällt enstaka plantor, men kunna möjligen 
tilltaga och bliva mera framträdande under kommande år. 
Grankottvecklaren har i stor omfattning nedsatt frömängden hos gran- 
kotten. Likaledes har ekorren uppträtt starkt decimerande på kottill- 
gången. 
Stormskador och snöbrott hava ej förekommit i någon nämnvärd ut- 
sträckning. 
Den starka torkperiod, som började redan under våren, inverkade 
mycket störande på plantskolesådderna, i synnerhet kan detta sägas 
vara förhållandet med gransådderna, som mångenstädes ej lämnade nå- 
got resultat. Ute i markerna hava dock vårkulturerna — såväl sådder 
som planteringar — stått sig bättre, än man med den rådande torkan 
hade anledning vänta. 
