ÄLVSBORGS LÄNS LANDSTINGSOMRÅDE. 205 
vissa orter brukas visserligen även dimensionsblädning, men genom att 
nu även de minsta dimensionerna äro avsättningsbara, sättes merendels 
minimimåttet så lågt, att marken efter avverkningen praktiskt taget blir 
kal, och man kan därför säga, att kalhuggningarnas omfattning synes 
utsträcka sig även till sådana områden, där förr åtminstone de klenare 
stammarna lämnades kvar. Det primitiva försäljningssättet att avyttra 
all skog å ett helt skogsskifte förekommer ännu och många exempel 
visa, huru därvid 20—30-åriga, växtkraftiga bestånd skördats av yxan. 
Liksom man vid sådana ungskogshuggningar kan tala om rådande 
misshushållning med skogsmarkens produktionsförmåga, i det att sko- 
gen avverkas, när den sätter den största tillväxten, får man mången- 
städes erfara, huru även allt för stor >sparsam/hete med skogen leder 
till samma misshushållning. Genom försummade rensningar och gall- 
ringar eller allt för svagt utförda sådana nedsättes värdetillväxten mer 
och mer, under det att virkesförrådets realisationsvärde samtidigt stiger 
och ger utsikt till större bankränta, än den växande skogen förmår av- 
kasta. Dylika skogshemman bliva ofta spekulationsobjekt för virkes- 
handlare, vilka kalavverka skogsmarken för att sedan åter sälja hem- 
manet till annan person. Att på så sätt stora sammanhängande kal- 
marker på flera hundra hektars omfattning uppstå inom länet hör ej 
till ovanligheten. 
Skötseln å de enskildes skogar inom länet lämnar ännu helt visst 
mycket övrigt att önska. Större omfattande kulturer även å ljunghe- 
dar och äldre kalmarker, försumpade skogsmarkers torrläggning genom 
avdikning och bäckrensning samt inskränkning i rådande kalhuggnings- 
system, så att större 20 av avverkningsbeloppet uttages genom rensning, 
gallring och rationell blädning anser styrelsen vara medel, varigenom 
en ändring till det bättre skall kunna åstadkommas. 
Borås den 31 mars 1915. 
Å skogsvårdsstyrelsens vägnar: 
Oskar Nylander. 
Karl F. Mellquist. 
