378 SKOGSVÅRDSSTYRELSERNAS BERÄTTELSER 1914. 
BiA. 
Kortfattad redogörelse över de enskilda skogarnas inom Jämtlands 
län tillstånd och skötsel år 1914. 
Med utgången av år 1914 har ett årtionde förflutit sedan den med 
så stort intresse och många förväntningar motsedda, nu gällande, lag- 
stiftningen angående vården av enskildas skogar började tillämpas. När 
man sålunda kan blicka tillbaka på en så pass lång period, vill man na- 
turligen söka bilda sig ett omdöme om, huruvida de resultat, som upp- 
nåtts, motsvara de förväntningar och önskemål, man från början vågat 
hysa. Utan att här söka förklara sammanhanget mellan å ena sidan 
skogslagen och dess tillämpningssätt samt å andra sidan den företeel- 
sen, som vid nämnda återblick förmärkes, nämligen att skogsägarna nu, 
jämfört med för 10 år tillbaka, äro i avsevärd grad mera medvetna om 
sina skogars värde och måna om att så vitt möjligt i första hand till- 
godogöra sig den sämre skogen och spara den växtligare, bör detta gläd- 
jande faktum dock här konstateras. Många hava tagit detta första steg 
på skogsvårdens väg, och några av dessa även det andra, att se till hur 
den växtliga skogen samt skogsmarken bör behandlas för att giva större 
avkastning. De gallringskurser, som skogsvårdsstyrelsen under de sista 
åren igångsatt, synas vara en kraftig maning i den angivna riktningen, 
och böra därför sådana kurser komma till stånd på så många platser 
som möjligt. 
För att mer och mer skaffa insteg för rationella avverkningsmetoder, 
förenliga med varje särskilt för avverkning avsett skogsbestånds beskaf- 
fenhet, har från ingången av år 1914 tillämpats den principen, att 
skogsvårdsstyrelsens personal lämnar sitt biträde vid tillämnade av- 
verkningar, endast då avverkningsrättsinnehavaren godkänner och un- 
derskriver en av tjänstemannen upprättad plan för den tillämnade av- 
verkningens bedrivande samt åtager sig att vidtaga de åtgärder efter 
avverkningen, som av omständigheterna påkallas. I dylika fall, då det 
ofta blir fråga om ren kalhuggning av söndertrasade och överåriga be- 
stånd samt uppdragande av ny skog, mången gång tall, där förut varit 
oväxtlig gran, har styrelsen ansett sig böra lämna sakkunnigt biträde och 
kulturmaterial fritt. Att härav skall erhållas goda resultat är otvivel- 
aktigt, och skogsägarna äro i allmänhet icke obenägna för sådana av- 
verkningar, vilket varslar om att länets skogar gå en bättre skogsvård 
till mötes. 
Såsom en relativ måttstock på avverkningarnas storlek angavs i förra 
årets berättelse skogsaccisbeloppet inom länet, och för att även nu an- 
vända samma jämförelsetal kan här antecknas: 
