NAN 
stämmelserna i detta cirkulär åter hava upphävts i de delar, som äro stridande 
mot föreskrifterna uti samma styrelses cirkulär av den 15 maj 1912 med däri 
genom skrivelse till överjägmästarna i de tre nordligaste distrikten av den 3 
juni 1913 och cirkuläret av den 17 december samma år verkställda tillägg 
eller förändringar. 
En närmare redogörelse för eller granskning av de äldsta, av skogs- 
styrelsen utfärdade bestämmelserna torde i detta sammanhang sakna intresse. 
Dels avsågo de förhållanden, som voro så vitt skilda från de nu rådande, att 
det är svårt att bedöma deras lämplighet vid den tidpunkt, då de utfärdades, 
dels torde giltighetstiden för skogshushållningsplaner, som upprättats med ledning 
av dessa föreskrifter, uti de flesta fall snart vara till ända, varefter det är att 
antaga, att nya, efter förhandenvarande förhållanden bättre avpassade planer 
komma att upprättas och tillämpas. Om Revisorerna sålunda anse sig sakna 
anledning att närmare diskutera innebörden av dessa äldsta föreskrifter, är för- 
hållandet ej detsamma, då det gäller bestämmelserna av åren 1902 och 1912. 
Även de förra av dessa hava nämligen ännu en högst väsentlig betydelse för 
och ett i många avseenden bestämmande inflytande på skogshushållningen å 
stora delar av de norrländska kronoparkerna, och detta ej blott i så måtto 
att de hushållningsplaner, som för närvarande gälla för många kronoparker, 
hava upprättats med ledning av bestämmelserna i 1902- års cirkulär, utan 
även med hänsyn därtill att detta cirkulärs föreskrifter rörande sättet för be- 
räknandet av avverkningens storlek, såsom ej upphävda genom 1912 års cirkulär, 
fortfarande äro i kraft. 
När Revisorerna nu till behandling upptaga dessa cirkulärs föreskrifter, 
förbigå Revisorerna de rent tekniska detaljerna vid de yttre arbetenas utförande. 
För Revisorerna har det naturligen varit av huvudsakligt intresse att söka 
bilda sig ett omdöme om det resultat, som enligt cirkulärets bestämmelser 
utförda avverkningsberäkningar lämna, och huruvida de sålunda funna virkes- 
beloppens uttagande synes motsvara skogarnas behov av avverkning, d. v. s. 
huruvida genom en till detta belopp bestämd avverkning den till ordnad hus- 
hållning indelade skogen kan antagas komma i åtnjutande av den skötsel och 
vård, som av skogstillståndets beskaffenhet påkallas. Skulle så ej vara för- 
hållandet, blir följden ekonomisk förlust dels nu genom att virkesvärden för- 
störas, dels i framtiden genom minskad produktion. 
Innan Revisorerna övergå till att med exempel belysa, vad Revisorerna 
i antydda avseenden iakttagit, vilja Revisorerna ej underlåta att påpeka, huru- 
som de i 1902 års cirkulär angivna grunder för beräkning av avverkningens 
storlek, vilka, såsom nyss nämnts, fortfarande äro gällande, varit föremål för 
en ganska ingående kritik. I korthet anse sig Revisorerna böra redogöra för 
