2 Of 
avverkningstid av 20 år beräknats för den "övermogna och skadade” skogen. 
Av samma skäl, som i fråga om kronoparken Gunnarn anförts, har domän- 
styrelsen sänkt detta avverkningsbelopp till 11,092 kbm. Granskar man i 
detta fall, huru årsavverkningsbeloppen komma att utfalla under närmaste tre 
tjugoårsperioder, om man utgår från den av «domänstyrelsen nu fastställda 
avverkningen eller från den av förrättningsmannen föreslagna, så erhållas i 
förra fallet följande siftror: 11,092, c:a 7,900 och c:a 9,300 kbm. samt i det 
senare: 12,772, c:a 5,700 och c:a 8,200 kbm. De beräkningar rörande virkes- 
förrådets åldersklassfördelning, som för denna kronopark utförts, visa, att för 
närvarande, frånsett övermogen och skadad skog, 176,370 kbm. hava en 
ålder, som är högre än den föreskrivna omloppstiden. Utgår man från ett 
uttagande av det avverkningsbelopp, som av domänstyrelsen fastställts, blir 
denna siffra om 50 år c:a 45,000 kbm. och om 75 år c:a 5,000 kbm., allt 
under förutsättning av en avverkning efter trädens ålder. Följer man åter 
förrättningsmannens förslag, så har den gamla skogen om 50 år nedgått till 
c:a 40,000 kbm. Man torde, med hänsyn till vad som förut sagts om möjlig- 
heten av en avverkning efter trädens ålder, böra räkna med, att domänstyrel- 
sens beslut i fråga om avverkningsbeloppets storlek och ett fortsatt fullföljande 
av samma avverkningspolitik såsom konsekvens medför, att en tid av 100 år 
blir erforderlig för uppnående av jämnvikt mellan omloppstiden och virkes- 
förrådets ålder. 
I det föregående hava Revisorerna uttalat, att de i denna sin redo- 
görelse för frågor rörande den norrländska skogshushållningen ej skulle till 
behandling upptaga gällande föreskrifter i vad de avse de utearbeten, vilka 
föregå upprättandet av en skogshushållningsplan. I ett avseende måste Revi- 
sorerna göra ett undantag härifrån, nämligen 1 fråga om förarbetena för upp- 
rättande av åldersstatistik över de indelade skogarna. 
Enligt 1902 års cirkulär skulle skogens ålder i allmänhet bestämmas 
efter det rådande beståndet; skog intill 530 år gammal betecknades som ”ung”, 
mellan 50 och 100 år såsom "medelålders" och skog äldre än 100 år såsom 
"gammal". Då vid uppskattningen ej medtogos andra än avsättningsbara 
träd, men uppgifterna om åldersförhållandena avsågo all skog, så blev följden 
härav, att åldersbestämningarna skulle ske efter okulär uppskattning, varigenom 
de helt. naturligt blevo ganska osäkra. Cirkuläret av år 1912 betecknade i 
så måtto ett avsevärt framsteg, att det lämnar föreskrifter om sättet, huru 
provträd skola utan urval uttagas för bland annat verkställande av ålders- 
bestämningar. På grund av det material, som insamlats, skulle en ålderssta- 
tistik med skogens fördelning i 50-åriga åldersklasser upprättas. Dessa be- 
stämmelser hava emellertid, enligt från domänstyrelsen inhämtad uppgift, 
ändrats så till vida, att någon åldersstatistik enligt de i 1912 års cirkulär 
