MN 
har skogsmark och 0.58 Z av försäljningsmedlen. Dikningskostnaderna voro 
detta år 3,970 kronor eller 0.23 2 av samma inkomst. År 1912 hade skogs- 
försäljningsmedlen ökats till 2,241,534 kronor eller till 3.93 kronor per har, 
under det att utgifterna för skogsodling samtidigt minskades till 7,776 kronor, 
motsvarande 1.36 öre per har och 0.34 Z av försäljningsmedlen. Diknings- 
arbetena åter hade fått en något vidgad omfattning och dragit en kostnad av 
12,048 kronor, motsvarande 0.53 Z av beloppet för försålt virke. 
Inför alla de nu anförda siffrorna, som avse så stora delar av stats- 
skogarna i Norrland, kan man ej med hänsyn till dessa skogars beskaffenhet 
värja sig för den tanken, att en fortsättning i samma riktning kan komma att 
visa sina ödesdigra följder genom en i framtiden nedsatt skogsavkastning. I 
denna uppfattning stärkes man onekligen, när man under resor och vandringar 
i de norrländska statsskogarna finner, i huru ringa grad skog av yngre ålders- 
klasser är företrädd i bestånden. De exempel på den abnorma sammansätt- 
ningen av dessa skogar, som Revisorerna förut lämnat, bekräfta endast de 
personliga iakttagelserna. Ett kraftigare bedrivande av de arbeten, som avse 
skogarnas föryngring, måste vid sådant förhållande vara en bjudande plikt mot 
kommande släkten. Särskilt starkt gör sig detta krav gällande beträffande 
den generation, som blivit satt i tillfälle att tillgodogöra sig de i skogarna 
hopsparade, så högst betydande virkeskapitalen. 
Att den redan nu produktiva marken i första hand bör bliva föremål 
för sådana åtgärder, som kunde vara ägnade att snarast avvinna den nya 
skördar, torde vara utom all fråga. Men för att detta syfte må kunna vinnas, 
är det nödvändigt att utsträcka arbetena även till nu improduktiva marker, 
nämligen sådana försumpade eller redan till myr övergångna delar av skogarna, 
som hota att inkräkta på den produktiva marken. Här måste skyddsåtgärder 
vidtagas i form av dräneringsarbeten för ”avledande av stagnerande vatten. 
Under sina resor hava Revisorerna haft rika tillfällen att iakttaga, att om- 
fattande arbete av sådan art är av behovet påkallat. 
Många fall givas emellertid även, då dikningsarbetena böra bedrivas 
utöver denna nu angivna gräns av att vara skyddsarbeten. Ofta finnes näm- 
ligen möjlighet att genom dikningar förvandla den improduktiva myren till 
produktiv skogsmark och att såmedelst utöka skogarnas avkastningsförmåga. 
Om nyttan utav dylika dikningsarbeten torde numera delade meningar icke råda, 
och, enligt vad Revisorerna inhämtat, hava å enskildas marker utförda arbeten 
i nu angivet syfte lämnat synnerligen gynnsamma resultat och föranlett deras 
bedrivande i stor omfattning. 
Enligt i domänstyrelsen inhämtade upplysningar har på dikningsarbeten 
i de fem norra överjägmästaredistrikten från och med år 1898 till och med år 
