PE ES 
1913 nedlagts ett sammanlagt belopp av 2,272,380 kronor eller i medeltal för 
år 142,000 kronor, i vilket belopp ingå avlöning till dikningspersonal, hant- 
langningskostnader m. m. Under de första åren, som arbetena bedrevos i någon 
större omfattning, avsågs med desamma huvudsakligen att erhålla ny mark för 
skogsbörd. Man ansåg sig emellertid finna, att en verksam torrläggning för 
angivet ändamål krävde stora kostnader, under det att svårigheter för att 
erhålla skogsåterväxt ändock kvarstodo. Utav den P. M. angående avdik- 
ningar å kronans skogar, ur vilken nyss och i det följande lämnade uppgifter 
äro hämtade, framgår, att man vid tiden i fråga saknade nämnvärd erfarenhet 
om lämpligaste metoder för ett ändamålsenligt utförande av skogsdikning. 
Måhända torde de anmärkta stora kostnaderna och svårigheterna för erhållande 
av skog å myrarna få, till en del åtminstone, tillskrivas denna omständighet. 
Under de senare åren har man inriktat arbetena på utförande av dels skydds- 
dikning, dels torrläggning av försumpad skogsmark. En del smärre, för skogs- 
börd lämpliga rena myrmarker hava även alt fortfarande varit föremål för 
torrläggning. Till att börja med handhades planläggningen av dikningsarbetena 
ävensom deras utförande av därtill särskilt förordnad personal. Sålunda var 
till och med år 1910 inom vart och ett av Luleå, Skellefteå, Umeå och Gävle- 
Dala distrikt anställd en dikningsledare, varjämte till dennes biträde i allmänhet 
förordnades en assistent. Jämsides med de av denna personal utförda arbetena 
verkställdes torrläggningar av mindre omfattning utav vederbörande revirför- 
valtare. I Mellersta Norrlands distrikt — liksom i distrikten söder om Gävle- 
Dala — utfördes all skogsdikning genom revirpersonalen. Under senare år 
har domänstyrelsen funnit det ändamålsenligt att allt mer slå in på denna väg 
för administrering av dikningsarbetena. Sålunda indrogs befattningen som dik- 
ningsledare i Skellefteå distrikt från och med år 1911, i Gävle-Dala distrikt 
från och med år 1912 och i Euleå distrikt från och med år 1913. För 
närvarande finnes alltså dikningsledare endast i Umeå distrikt. De skäl, som 
föranlett domänstyrelsen till denna omläggning av organisationen, har styrelsen 
sammanfattat i följande punkter. 
<1) Erfarenhet rörande såväl planläggningen som det tekniska utförandet 
av torrläggningsarbeten har synnerligast genom vederbörande dikningspersonals 
arbeten vunnits, i följd varav det förutvarande trevandet efter lämpliga metoder 
härutinnan icke vidare är av nöden. Denna erfarenhet har under årens lopp 
tillgodogjorts av såväl ett ej ringa antal skogstjänstemän och arbetsförmän 
som ock, beträffande arbetets tekniska utförande, ett flertal arbetare. 
2) Den å visst distrikt anställda dikningspersonalen kan med hänsyn till 
de långa avstånden i allmänhet icke planlägga och leda det huvudsakliga 
dikningsarbetet på mer än ett eller två revir under samma år, i följd varav 
