— 34 — 
ligga till grund för hittills bedrivna hushållning med statens skogar, 
motsvara. den mogenhetsålder, som skogen bör uppnå för vinnande avi 
största värdeproduktionen. 
Förrän kännedom vinnes härom, kan statens skogsskötsel icke 
uppfylla de fordringar, som böra ställas på en ekonomisk förvaltning 
av detta slag. 
En sakkunnig undersökning bör därföre verkställas angående be- 
ståndens värdeförhållanden vid skilda åldrar. 
Utgår man från hittills tillämpade omloppstider, framgår av till- 
gängliga uppgifter att ett alltför stort överskott av överårig skog finnes. 
Med nuvarande avverkningsbelopp kan detta överskott av "gammal skog 
icke nämnvärt förminskas, varföre en ökning av avverkningarna bör ske. 
En betydande del av den överåriga och sämre skogen, som 1 första 
I 
! 
hand behöver avverkas, utgöres emellertid av smärre träd, vilka för 
vissa trakter till och med sakna saluvärde. 
En av de viktigaste framtida uppgifterna för skogshushållningen 
är därföre att avsättningsförhållandena förbättras. Först då kan en för- 
höjning av avverkningarna ske till erforderlig omfattning. 
Avverkningarna "böra mer än hittills inriktas på en I ordnad grupp- 
och beståndsbehandling. 
Åtgärder för befordrande av skogarnas föryngring böra vidtagas 
till ökad omfattning. 
För skogsindelning och avverkningsberäkning böra införas för- 
ändrade metoder, som bättre kunna anpassas efter skogarnas växtför- 
hållanden och nuvarande tillstånd.» 
Riksdagens revisorer åter sammanfatta sina uttalanden i följande 
punkter: 
»1. Det är nödvändigt, att en inventering av statens norrländska 
skogstillgångar med det snaraste fullbordas. Denna inventering bör 
verkställas så, att en så fullständig bild, som med kostnadernas be- 
gränsning inom rimliga belopp möjligen kan åstadkommas, erhålles ej 
blott av virkesförrådets storlek, utan även av dess beskaffenhet, ålders- 
klassfördelning, tillväxt och värde. Såsom ytterligare motiv till en sådan 
åtgärd, utöver vad Revisorerna i det föregående hava anfört, kan fram- 
hållas, att mer än hälften av statens skogsareal ej varit föremål för 
undersökning, och att många av de verkställda undersökningarna endast 
omfattat. en del av virkesförrådet. Då en skogsbokföring saknats, hava 
de erhållna resultaten ej längre ett sådant värde, att en efter förhållan- 
dena avpassad avverkningspolitik kan grundas på dem. 
