a DEC 
ningshuggning, vilket ock med all tydlighet framgår av de för diskus- 
sionen framställda synpunkterna. 
Av vad härovan i dessa avseenden anförts torde framgå, att styrel- 
sen med hänsyn till de rådande avsättningsförhållandena och de arbets- 
krafter, som stått till styrelsens förfogande, riktat synnerlig uppmärk- 
samhet på nödvändigheten av att höja avverkningen av särskilt skadad 
och övermogen skog och skog, som i beståndsvårdens intresse borde 
avverkas, och gäller detta icke blott Norrland utan landet i dess helhet. 
Vid ferfaldiga tillfällen har för skogstjänstemännen framhållits nödvän- 
digheten att i de årliga utsyningsförslagen i stor utsträckning upptaga 
förhöjda avverkningar av sådan skog. Styrelsen har ej heller. i något 
fall, åtminstone efter år 1905, nedsatt i utsyningsförslagen föreslagna av- 
verkningsbelopp, men väl har styrelsen flera gånger höjt dessa, emellanåt 
ganska avsevärt. 
Styrelsen vill emellertid icke förneka, att det finnes kronoskogar, 
icke allenast i nedre Norrland och Dalarna utan även i södra landet! 
där efterfrågan å virke varit sådan, att högre avverkning med hänsyn 
till skogens beskaffenhet bort och med hänsyn till rådande avsättnings- 
möjligheter kunnat ske, och att vederbörande skogsförvaltningar sålunda 
i dessa fall underlåtit att följa styrelsens anvisningar rörande skyldig- 
heten att i de årliga utsyningsförslagen föreslå höjda omförmälda avverk- 
ningar. Å andra sidan vill dock styrelsen kraftigt betona, att möjlig- 
heten att i större grad höja avverkningen långt ifrån gällt alla krono- 
skogar i nedre Norfland och Dalarna, ty beträffande en stor procent av 
dessa hava försök till kraftigare avverkningshöjning resulterat, dels i 
avsevärd nedgång av virkesprisen, dels däruti, att ett ej ringa antal 
utbjudna försäljningsposter alls icke kunnat försäljas. Till och med 
beträffande vissa kronoskogar i södra landet, särskilt där kommunika- 
tionerna äro dåliga, har detta förhållande inträffat. 
Beträffande övre Norrland vill styrelsen lika bestämt framhålla, 
att avverkningarna därstädes i stort sett icke kunnat höjas i raskare 
tempo än som skett, därest virket icke skolat med stora förluster för 
kronan försäljas till avsevärda underpris. Härtill har medverkat ej mindre 
industriens till synes oförmåga att till någorlunda acceptabla pris mottaga 
större mängder virke från kronans skogar än ock brist på kommunika- 
1) Såsom sådan nedsättning kan nämligen ej räknas den minskning i föreslaget avverk- 
ningsbelopp för kronoparkerna i Stensele revir år 1914, vilken styrelsen fann sig föranlåten före- 
skriva, enär jägmästaren föreslagit högre avverkningsbelopp för nämnda skogar än som för dem 
bestämts i de under samma år fastställda hushållningsplanerna, av vilka han vid utsyningsförsla- 
gets avgivande ännu icke fått del. 
