MR 
sätt att förvalta sitt revir och begagna denna sin stora självständighet 
måste bedömas med hänsyn till revirets storlek och möjligheten för 
honom att kunna medhinna allt, som borde göras. 
Det torde icke heller kunna påvisas fall, där överordnad myn- 
dighet sökt att stäcka en jägmästares strävan i att på nu ifrågavarande 
sätt föra skogsskötseln framåt i sitt revir. Men, där jägmästaren under- 
låtit denna sin både befogenhet och skyldighet, har givetvis överjäg- 
mästaren måst ingripa för att indirekt eller eventuellt direkt försöka få 
möjligheterna till en bättre skogsskötsel begagnade, ehuru dock resul- 
tatet icke torde bliva lika gott, som när initiativet 1 fråga om detal- 
jerna utgår från jägmästaren själv. När åter överjägmästaren icke tagit 
nödiga initiativ härvidlag, lärer ansvaret böra i huvudsak drabba honom, 
ehuru även hans ansvar måste bedömas med hänsyn till storleken av 
det honom anförtrodda distrikt och mångfalden av hans göromål. 
Domänstyrelsen kan i dessa avseenden endast meddela de ledande 
grunderna för skogsskötseln samt genom chefsinspektioner, i den mån 
det för styrelsens chef och ledamöter därtill kan finnas tid, kontrollera 
att de följas. Allenast i detta hänseende kan ansvaret läggas på styrel- 
sen, under det att skogsförvaltningen måste svara för utförandet. Något 
annat synes ej heller den norrländska skogsvårdskommittén hava ifråga- 
satt. Skulle ansvaret för arbetenas utförande ävenledes påvila styrelsen, 
syntes vara nödvändigt, att styrelsen bland annat lämnades befogenhet 
att till- och avsätta tjänstemännen samt bestämma deras löner. 
Då Statsrevisorerna såsom anledning till att de nu ansett sig böra 
ägna särskild uppmärksamhet åt frågan om förvaltningen av statens 
skogar bland annat framhållit den kritik av sagda för valtning, som 
framförts i Riksdagen ävensom i tidningspressen och i särskilda upp- 
satser, nödgas styrelsen i största korthet även 1 någon mån upptaga 
till bemötande denna kritik. 
Till sistlidne års Riksdag hade herrar Molin i Dombäcksmark och 
Sundström i motion hemställt, att Riksdagen ville i skrivelse till Eders 
Kungl. Maj:t anhålla, att Eders Kungl. Maj:t ofördröjligen måtte vidtaga 
Kritiken rö- 
rande förvalt- 
ningen av 
statens skogar. 
åtgärder i syfte att överårig, fullmogen, oväxtlig, kullblåst, sjuk och. 
skadad skog å statens skogar bleve på för statens ekonomi och rationell 
skogsvård mest fördelaktiga sätt tillvaratagen och utnyttjad. Till stöd 
för motionen åberopades särskilt en av överjägmästaren Welander i 
»Årsskrift från Föreningen för skogsvård i Norrland» år 1913 införd 
uppsats. I berörda uppsats har Welander med ledning av de 1 domän- 
styrelsens underdåniga berättelse för år 1910 angivna siffror uppgjort 
