1, VERSA 
de därå företagna avverkningarna tillsvidare måst bliva jämförelsevis 
små, varjämte det avverkade utgjorts av mindre virke. Utgifterna där- 
emot för, dels skogsodling av såväl berörda kalmarker som ock av ålder 
kala marker å andra kronans egendomar i de AS distrikten, dels 
reparationer och nybyggnader å de ofta till stort antal på de inköpta 
egendomarna belägna torp och arrendegårdar med vid köpen mer eller 
mindre förfallna byggnader, hava varit och måste fortfarande bliva 
mycket betydande. De jämförelsevis ringa utgifterna för skogsodling i 
Norrland och särskilt i övre Norrland år 1910 — eller det år, för vilket 
Welander framställt sin statistiska jämförelse — har berott "därpå, att 
möjligheten att kunna försälja smärre virkesdimensioner då ännu inträtt 
för allenast jämförelsevis mindre delar av de norrländska statsskogarna, 
varjämte, där denna möjlighet redan då förefanns, densamma i ällmän- 
het så nyligen inträtt, att större för skogsodling lämpliga marker då ännu 
icke hunnit avhuggas, än mindre hyggesrensas och avdikas. 
Ehuru styrelsen med hänsyn till här i korthet anförda förhållanden 
anser, att de slutledningar, som överjägmästaren Welander dragit av 
den gjorda jämförelsen, i 'huvudsak-sakna berättigande, och ätt; före- 
nämnda av rn författade uppsats icke bort kunna tagas som motiv 
för omförmälda, av herrar Molin och Sundström vid föregående års riks- 
dag framlagda motion, är styrelsen givetvis ense med Welander därom, 
att avsevärt ökade arbetskrafter måste så fort ske kan ställas till dispo- 
sition för att den norrländska skogsskötseln må kunna föras fram till 
den intensitet, som numera årligen 1 allt större grad är möjlig. 
I avseende på i tidningspressen publicerade artiklar angående denna 
fråga, anser sig styrelsen 1 korthet böra erinra om ett par artiklar av 
överjägmästaren Welander förliden vinter, enär dessa i flera fall tolkats 
på sådant sätt, att domänstyrelsen skulle hava motsatt sig nämnda 
överjägmästares förslag om förhöjd avverkning av skadad och över- 
mogen skog. I berörda artiklar förmenar Welander, att avverkning av 
skadade och övermogna träd försummats av det skäl, att goda skogs- 
indelningsplaner med verklig planläggning för avverkning av dylik skog 
saknats. Han yrkar för den skull på en starkare forcering av den i 
stort planlagda inventering av kronoparkerna, som börjades är LO: 
Welander borde sval haft vetska ap om, att denna inventering av 
skogarna icke kunnat börja ett enda år tidigare av brist på personal, 
och av samma skäl icke heller kunnat forceras mera än som skett. 
Det är emellertid så långt ifrån, att domänstyrelsen motsatt sig 
förslag från nämnda överjägmästare om förhöjda avverkningar å statens 
skogar i mellersta Norrlands distrikt, att han tvärt om uppmanats att 
