AS 
söka åstadkomma ökning i avverkningen av övermogen och skadad skog, 
enär det inom de flesta revir av distriktet i allmänhet råder sådan kon- 
kurrens om från kronans skogar utbjudet virke, att detta bör låta sig 
göra utan att nedgång av försäljningsprisen i anledning därav behöver 
befaras. Men det oaktat och ehuru Welander i sagda artiklar säger 
sig funnit avtynande skog flerstädes i sitt distrikt, har han vid överläm- 
nande av de utav respektive jägmästare avgivna ordinarie utsyningsförslag 
för åren 1913 och 1914 — eller de år, varunder Welander haft att 
skaffa med ifrågavarande förslag för mellersta Norrlands distrikt — ut- 
tryckt betänkligheter mot den enligt hans förmenande stora omfattningen 
av de utav jägmästarna föresla avverkningsbelopp. Såsom skäl här- 
för har anförts i huvudsak, att jägmästarnas förslag till utsyningar icke 
till. någon avsevärd del vore grundade på exakta uppgifter om virkes- 
förrådets massa och beskaffenhet, utan bestämdes desamma huvudsak- 
ligen blott efter okulära besiktningar, vilka för distriktets stora revir 
måste bliva mycket knapphändiga. Med hänsyn till att avverkningarna 
å distriktets skogar till övervägande del utgjordes av överårig skog, 
kunde de på respektive j jägmästares mer eller mindre subjektiva uppfattning 
grundade avverkningsförslag ej vara ett uttryck för en planmässig av- 
verkningspolitik. Överjägmästaren har vidare anfört, att han, då själva 
förutsättningen för ett bedömande på tillfredsställande sätt av utsynings- 
förslagen — kännedomen om virkesförrådets storlek — saknades, icke an- 
såge sig kunna varken tillstyrka eller avstyrka. föreslagna virkesbelopp 
av huvudavverkning å skogar, för vilka hushållningsplan icke funnes 
upprättad eller där äldre sådan plan ej mera kunde tillämpas, samt att 
han 1 övrigt för de flesta skogar saknade möjlighet granska förslagen. 
Styrelsen vill i anledning härav allenast erimra att, huru beklagligt "det 
än är att hushållningsplaner hittills icke kunnat upprättas för norrlands- 
skogarna 1 allmänhet, sådant förhållande dock icke kan utgöra giltigt skäl 
för att de efter Welanders egen mening särdeles överåriga och i tor- 
kande tillstånd varande skogsbestånden skola sparas oskälig tid, där för- 
hållandena äro sådana, att de kunna med fördel tillgodogöras. Skogarna 
i mellersta Norrlands distrikt äro i övrigt 1 allmänhet ej av större om- 
fattning än att vederbörande jägmästare helt säkert på för nu ifråga- 
varande ändamål ganska tillfredsställande sätt bör kunna bedöma om det 
av honom föreslagna överåriga eller skadade virkesbeloppet såväl bör 
som ock, med hänsyn till avsättningsmöjlighet och skogens föryngring, 
kan aNNEnkas Styrelsen har emellertid ansett sig böra, utan att in- 
skränka de föreslagna avverkningarnas belopp, i huvudsak fastställa de 
av distriktets jägmästare föreslagna avverkningsbeloppen. 
