= VA 
längre än till och med sistnämnt år av det skäl, att från och med 1912 
använts en helt annan grund för inköpsprisen, vilken icke är jämförbar 
med den förut använda. Dessa pris per så kallad planktolft äro grafiskt 
inlagda på bifogade tablå (bil. 5). Genom likaledes grafisk utjämning 
framgår, att den årliga dyrhetstillväxten varit för tall 2.95 procent och 
för gran 3.83 procent. Egentligen är den ännu större, enär planktolft- 
beräkningen under sagda tidsperiod ändrats på det sätt, att virkesdimen- 
sionerna 9 tum och därunder första delen av denna tid ingingo med 
proportionsvis lägre relationstal än sedermera, på samma gång som dessa 
smärre dimensioner år ifrån år ingått med allt större procent av hela 
massan. Skulle de smärre endast till pappersved och props avsättnings- 
bara dimensionerna medtagits, vilka tidigare saknade allt saluvärde, hade 
givetvis dyrhetstillväxten blivit ännu högre. Domänstyrelsen får i denna 
fråga ock hänvisa till de i samband med redogörelse över skogsför- 
hållandena å Gultjäls kronopark 1 Junsele revir, här längre fram meddelade 
uppgifter angående pris å virke efter Ängermanälven under skilda år 
från och med 1900. Av de i bil. 6 rörande denna prisfråga lämnade 
grafiska framställningar framgår, att årliga dyrhetstillväxten under åren 
1900—1914 uppgått för sågtimmer av tall med toppdimensioner av 6”, 
8". 10", och 13" till respektive 5.43, 4.39, 2.45 och 2.47 procent, för 
sågtimmer av gran respektive 5.80, 5.00, 3.00 och 2.80 procent samt 
i fråga om tidsperioden 1905—1914 för pappersmasseved av gran med 
toppdimension av 4'/;" och 3'/2" till respektive 13.33 och 13.12 procent. 
Av det anförda torde framgå, att det icke kan hava varit ekono- 
miskt att sälja virket från statens skogar till pris, som med en högre 
procent understiger det värde virket, med hänsyn till dess beskaffenhet 
och de å allmänna marknaden gängse pris, måste anses äga. Visser- 
ligen kan genom en försiktigare avverkningspolitik något mera skog 
torka, men för även torrskogen — som beträffande sågtimmer har om- 
kring halva värdet av den råa skogen och ifråga om pappersmasseved 
av gran betalas med cirka 70 å 80 procent utav det friska virkets pris 
— gäller en betydande dyrhetstillväxt. 
Då undertecknad Fredenberg år 1893 såsom jägmästare mottog 
förvaltningen av Västra Hälsinglands revir, till vilket Hamra kronopark 
då hörde, fanns å sagda kronopark en stor mängd torrtallar, stående 
spridda i alla bestånd. Endast de grövre, närmare vattendragen stående 
träden hade då saluvärde. Så inkom från en person köpeanbud å de 
på hela parken befintliga torrtallarna, att avverkas inom vissa år, varvid 
i köpet skulle ingå träd med lägre minimidimension för närmare flott- 
lederna belägna trakter och högre sådan å de längre bort belägna, men 
