29 — 
för träd av smådimensioner, enär dessa senare till ej ringa del bortgå 
genom självgallringen inom bestånden eller i allt fall icke kunna till- 
godogöras i vidare mån än de uppnå timmerdimensioner, vilket äger 
rum i fråga om allenast ett jämförelsevis mindre antal av dem. Ånnu 
tydligare "framträder ohållbarheten av förevarande anmärkning av det 
förhållande, att normalskogsformeln på det sätt tillämpad, som Stats- 
revisorerna synas anse vara det allena riktiga, ger ett resultat, som är 
oföränderligen detsamma, vare sig alla virkesdimensioner kunna tillgodo- 
göras eller allenast en större eller mindre del av dem äger saluvärde. 
Om tre skogar a), b) och c) hava lika stort virkesförråd f), som i fråga 
om a) kan avyttras till de minsta dimensioner men beträffande b) och 
c) i följd av ogynnsam belägenhet allenast intill respektive 7" och 10” 
timmer, så skulle om omloppstiden för skogarna vore 0 år, det årliga 
9 
avverkningsbeloppet å var och en av dem utgöra 4 kbm. Men det är 
ingalunda säkert, att virkesmassan av träd, som lämna minst 10” timmer, 
är tillräcklig för avverkning under indelningsperioden, och av träd, som 
lämna minst 7” timmer möjligen ej för 30 år. Skogarna kunna nämligen 
vara så beskaffade, att allenast ett ringa förråd av grova träd finnes. 
Det torde härav vara tydligt, att, därest normalskogsformeln skall 
tillämpas å blädningsskogar, där ej alla virkesdimensioner kunna till- 
godogöras, så måste hänsyn tagas till skogarnas beskaffenhet och närmast 
till den minsta avsättningsbara virkesdimensionen. I annat fall ger 
normalskogsformeln för högt avverkningsbelopp såsom slutavverkning 
betraktad. I mån som virke av även smärre virkesdimensioner rönt 
efterfrågan i Norrland, har en allt större del av virkesförrådet kunnat 
medtagas vid avverkningsbeloppets beräknande enligt mnormalskogs- 
formeln. Och så låg som den minsta avsättningsbara virkesdimensionen 
nu i allmänhet är inom även övre Norrland torde normalskogsformeln så 
tillämpad, som hittills skett, knappast kunna medföra någon avsevärd 
fara för att avverkningsbeloppet blir för lågt. 
Om beståndsvårdshuggningar under en indelningsperiod kunna 
utföras genom avverkning av träd, som äro mindre än den dimension, 
vilken vid indelningen var den minsta avsättningsbara, bör den virkes- 
massa, som genom sådana huggningar avverkas, uttagas utöver det 
beräknade avverkningsbeloppet. Föreskrift har ock härom lämnats såväl 
i nyare hushållningsplaner som ock i vissa äldre sådana. I allmänhet 
kunde man emellertid ej förutse den hastiga nedgång i dimensionerna 
å saludugligt virke, som synnerligast under senaste decenniet i samband 
