=89— 
ningen. I den utredning angående denna fråga, vilken på statsrådet och 
chefens för kungl. finansdepartementet uppdrag företagits genom e. Jägmäs- 
tarna Ringstrand och Andersson, hade beräknats och föreslagits, att årliga 
avverkningen från statens skogar i Norrland och Dalarna under närmaste 
20 år borde utgå med ett belopp, som motsvarade 2.3 procent av hela 
det därå befintliga virkesförråd. Efter av domänstyrelsen företagen 
granskning av berörda utredning uttalade sig styrelsen i ett den 30 
september 1913 avgivet yttrande sålunda, att enligt styrelsens mening 
avverkningsbeloppet borde år efter år höjas utöver det nuvarande på sådant 
sätt, att det efter en lämplig övergångstid uppginge under därpå följande 
20 år till ej mindre än 2.5 procent av befintligt växande virkesförråd. 
Styrelsen angav ock nämnda övergångstid till 5 år. Samtidigt beräk- 
nade styrelsen berörda skogars massatillväxt till i medeltal cirka 
procent. 
Riksdagens revisorer hava slutligen 1 samband med företagen 
granskning av de föreskrifter angående ändring i 1 vissa delar av gällande 
bestämmelser angående upprättande av skogshushållningsplaner för sko- 
gar i Norrland, som domänstyrelsen i förutberörda 1912 års cirkulär 
meddelat, anfört bland annat följande. Det vore av särdeles vikt, att 
man, sedan kännedom erhållits rörande storleken och beskaffenheten av 
det å resp. skogar befintliga virkesförrådet, genom fortlöpande registre- 
ring av avverkningar och tillväxt i möjligaste mån följde med de för- 
ändringar, som ägde rum i avseende på skogskapitalets storlek och sam- 
mansättning. Lika litet som det för närvarande funnes en bokföring, 
som kunder lämna upplysningar 1 nu antydda avseende, lika litet furines 
det en bokföring rörande skogarnas kapitalvärde, baserad på vid upp- 
skattningen gjorda direkta rärderingar. På grund av denna brist torde 
det för närvarande vara omöjligt giva ett på faktiska förhållanden grun- 
dat svar på frågorna, huruvida genom de nuvarande avverkningarna 
statens kapitaltillgång 1 form av skog minskades, huruvida uttaget kunde 
motsvara en skälig ränta å kapitalet, eller huruvida någon del av till- 
växten fonderades och lades till kapitalet. I fråga om virkesbokföringen 
hade det jämlikt 1902 års cirkulär ålegat revirförvaltningarna att föra 
Skogstillgån- 
garnas bok- 
föring. 
en kontrollbok över bland annat avverkning och inkomster, men, från- . 
sett att kontrollboken ej alltid fördes, uppfyllde den ej heller fordrin- 
garna på en verklig bokföring, utan avsåge snarast att visa förhållandet 
mellan den enligt planen föreskrivna avverkningen och den till viss dag 
uttagna delen av denna. ' Då anteckningen om inkomster från avverk- 
ningarna ej kunde sättas 1 relation till ett värde för skogen i dess hel- 
het, kunde den ej heller lämna besked i förenämnda viktiga frågor. 
