ENT TES 
Frågan, huruvida uttaget kan motsvara skälig ränta å kapitalet, 
sammanhänger med den av Statsrevisorerna gjorda anmärkningen, att 
det icke finnes en bokföring rörande skogarnas kapitalvärde, baserad på 
vid uppskattningen gjorda direkta värderingar. 
Spörsmålet härom är väsentligen beroende på den ståndpunkt 
vilken man tager till den under senare åren förda diskussionen om 
skogsbrukets räntabilitet. Såsom i inledningen till detta utlåtande an- 
förts, medgiver tiden nu icke styrelsen att upptaga till ingående behand- 
ling denna särdeles vittomfattande fråga. Vilken ståndpunkt man emel- 
lertid än härvid intar, är otvivelaktigt, att man vid ett ordnat skogs- 
bruk icke kan lämna åsido kravet på dess skäliga räntabilitet. Menin- 
garna om i vilken grad denna skall vara bestämmande äro emellertid 
mycket delade. Den norrländska skogsvårdskommittén har, såsom förut 
nämnts, särdeles ingående behandlat frågan och därvid gjort visst utta- 
lande, som dock mött livlig gensaga från en del håll. Domänstyrelsen 
har dock ansett sig icke böra avgiva underdånigt utlåtande angående 
nämnda kommittés: uttalande: i denna delfförrändi sambandumed frågan 
om statens skogshushållning i landet i dess helhet. För att kunna utöva 
kontroll över skogshushållningens räntabilitet, erfordras emellertid viss 
värdering av mark och wvirkesförråd, och är domänstyrelsen av den 
mening, att sådan värdering bör komma till stånd, allt efter som 
skogarna bliva föremål för ny uppskattning. Material därtill finnes 
insamlat i samband med de verkställda indelningsarbetena, och har 
styrelsen för avsikt att vid utfärdande av det nya indelningscirkuläret 
taga frågan i övervägande och meddela erforderliga bestämmelser 
därom. 
Slutligen framställdes frågan, huruvida någon del av skogarnas 
tillväxt fonderas och lägges till kapitalet. Givetvis kan ett på faktiska 
förhållanden grundat svar på sådan fråga ej givas för skogar, som icke 
varit föremål för noggrannare uppskattning. Beträffande de skogar åter, 
som under senare tider uppskattats och för vilka hushållningsplaner 
upprättats, torde i fråga om övre Norrlandsskogarna domänstyrelsen få 
hänvisa till vad styrelsen nyss här förut anfört beträffande styrelsens 
bestämmelser om avverkningens under närmaste 20 år förande å vissa 
skogar inom Stensele och Lycksele lappmarkssocknar i Västerbottens 
län, ävensom Bodens revir i Norrbottens läns kustland. Ehuru avverk- 
ningsbeloppen för dessa skogar beräknas komma att betydligt överstiga 
tillväxten, kan dock av skäl, som här förut antytts, ingen lämna bestämd 
uppgift i dessa avseenden, förrän samma skogar efter en viss tidsperiod 
blivit föremål för ny inventering och undersökning. 
