Kolonisatio- 
nen aå krono- 
skogarna i 
Norrland. 
— 100 — 
befallningshavande till kammarkollegium överlämnat ärendena tillhörande 
samtliga handlingar för den åtgärd detta ämbetsverk kunde anse erfor- 
derlig. Likaledes i annat fall har hinder mött för kronan att erhålla lag- 
fart å sådana till kronan överlåtna ängar, enär de jämte stamhemmanen 
varit besvärade av inteckningar, från vilka hemmansägaren icke förmått 
befria ängarna. 
Styrelsen får ock meddela att, sedan år 1913 vederbörande över- 
Jägmästare till styrelsen gjort en framställning om inlösen av samtliga 
ströängar å Älvdalens kronopark i Dalarna, styrelsen uppdragit åt veder- 
börande kronolänsman att i vederbörlig ordning företaga värdering av 
desamma. Nödig utredning och förslag i detta ärende har dock ännu 
icke inkommit till styrelsen. 
Beträffande vad Riksdagens revisorer anfört och uttalat i fråga 
om det upplåtande av skogstorp och odlingslägenheter, som ägt rum och 
fortfarande försiggår å kronoparker och överloppsmarker i Norrland och 
Dalarna, får domänstyrelsen allenast anföra följande. 
Domänstyrelsen har ägnat denna fråga sitt synnerliga intresse, enär 
därigenom dels ett flertal personer, som saknat egna hem, kunnat, om 
ock med i regeln mycket strävsamt arbete, förskaffa sig sådana hem, 
dels kronoskogarna mångenstädes tillförts ett avsevärt och välbehövligt 
tillskott av arbetskrafter. Det har dock icke kunnat undvikas att många 
av dessa lägenhetsinnehavare äro såsom arbetare särdeles undermåliga, 
och att de i ett flertal fall saknat förmåga att under trycket av fattigdom 
och allehanda svårigheter ernå den tryggade existens, som med upp- 
låtandet varit avsedd. Såsom Statsrevisorerna anmärkt hava de i kolonier 
förlagda lägenheter 1 allmänhet nått bästa utvecklingen, då innehavarne 
under sådana förhållanden kunnat stödja varandra. Ett stort antal en- 
staka liggande lägenheter finnas dock, vilka ävenledes blivit väl både 
bebyggda och odlade. 
Skogsförvaltningen har i allmänhet ansett sig icke böra avstyrka 
ansökan om nu ifrågavarande slags upplåtelser, där med hänsyn till 
markens beskaffenhet möjlighet funnits till framgång, även om sökanden 
icke alltid kunnat anses besitta nödig arbetskraft. Upprepade gånger, 
där en ansökan om upplåtelse avslagits, på grund av lägets och markens 
olämplighet för upplåtande eller där sökandens oförmåga att genomföra 
en anläggning av nu ifrågavarande slag varit uppenbar, har domän- 
styrelsen och skogsförvaltningen blivit utsatt för ofta häftiga angrepp 
1 tidningspressen, ja ock i Riksdagen. Det har ej kunnat undvikas att 
under trycket härav upplåtelser skett, vilka icke bort komma till stånd. 
