10 HENRIK HESSELMAN (934) 



Hos de örtrika barrskogarna framkallarsålunda det ökade ljustillträdet, an- 

 tingen det förorsakas av en större lucka eller av ett kalhygge, en förökad 

 salpeterbildning i marken. Man skulle möjligen kunna tänka sig, att örter- 

 nas och gräsens ökade nitrathalt vore en följd av minskad konkurrens 

 om salpetern genom trädbeståndets borttagande. Jag har ej gjort några 

 analyser för att närmare kunna belysa saken, men huggningars inflytande i 

 andra, mer undersökta beståndstyper tala för att det verkligen är fråga 

 om en ökning av salpeterbildningens intensitet, som ger sig tillkänna i 

 den rika flora, som utvecklas på hygget. Härför talar i synnerhet för- 

 hållandet i de typer, som jag nu går att skildra. 



KAP. IV. 



Hyggen i mossrika barrskogar med inträdande nitri- 

 fikation i marken. 



I en föregående avhandling (Hesselman 1917) har jag visat, att i de 

 mossrika barrskogarna markens organiska kväve ej överföres till salpeter, 

 utan kommer växterna till godo antingen i form av ammoniak eller ock 

 såsom mera komplicerade organiska kväveföreningar. Detta är även 

 fallet i våra mest produktionskraftiga mossrika barrskogar, såsom i de av 

 SCHOTTE (i 9 1 2) närmare beskrivna barrblandbestånden i Björkviks soc- 

 ken, Södermanland, hörande till Jönåkers häradsallmänning. 



Bestånden i denna del av häradsallmänningen avverkas genom trakt- 

 hyggen med fröträd, som läggas i följd intill varandra. Under första 

 avverkningsåret tillvaratagas timmer och annat grövre virke, varefter hyg- 

 get ligger orört till påföljande vinter, då brännved och massaved bortköras. 

 Under den därpå följande våren hopsamlas riset i smärre högar och 

 brännes, varefter marken kultiveras med tall genom rutsådd. Hjälpplan- 

 tering utföres sedermera med tall och gran. Jag har närmare undersökt 

 en serie hyggen av olika åldrar i närheten av Villkärrstugan i Björkviks 

 socken, en detaljerad beskrivning återfinnes å sid. 1032 — 1035. 



Innan jag ingår pä en närmare redogörelse för dessa hyggen, vill jag 

 framhålla några viktigare drag hos de bestånd, som avverkas. Bestån- 

 den utgöras av tall och gran i blandning med varandra och tillhöra den 

 i mellersta Sverige vanliga barrblandskogstypen. Bestånden äro särdeles 

 väl slutna, buskar saknas, ris, såsom blåbär och lingon, förekomma så- 

 väl i ringa antal som i merendels små och svagt utvecklade individ. Gräs 

 och örter spela en mycket underordnad roll. Här och där förekomma 

 smärre fläckar med ekorrbärsört [MajaniJiemnni bifolium), spridda exemp- 

 lar av vårfryle [Liizula pilosa), någon gång ser man Trientalis eiiropaa, 

 Melampynnn silvaticum. Harsyra [Oxalis acetoselld) förekommer endast 



