(935) SKOGSFÖRYKGRIXG O. SALPETERBILDXING I ISIARKKX 1 1 



undantagsvis, någon gång finner man smärre fläckar med Anemoiie 

 neniorosa. I de bestånd, som ligga intill de studerade kalhyggena, är 

 Luzula pilosa det enda gräset, medan örter möjligen med undantag av 

 Melampyrui)i-2iX\.Qx och Goodyera repens saknas. Markbetäckningen utgö- 

 res väsentligen av ett jämnt mosstäcke, bildat till alldeles övervägande 

 del av HylocoDiiuni parietiniDH och prolifenun, sålunda våra t\å vanli- 

 gaste skogsmossor, av vilka den förra bildar huvudparten av mosstäcket. 

 Detta ligger helt löst på marken och kan med lätthet lyftas upp från det 

 underliggande humustäcket. Detta humustäcke har en mera lucker struk- 

 tur, är delvis blandat med mineraljorden, men hör dock till hela sin typ 

 till den humusform, som bildar ett skikt på marken. Enstaka smärre 



Ur Skogsförsciksanstaltens sanil. Foto av förf. 



Fig. 4. Humusprov från starkt växtlig, inossrik barrblandskog. Södermanland. Björk- 

 viks sn. Vid 62 cm begynner blekjorden, "/lo ^916. — (Sample of raw 

 humus from a very good mixed forest of pine and spruce.) 



metmaskar anträffas. Från mera utpräglad rähumus skiljer sig den före- 

 fintliga humusformen genom sin större luckerhet, mindre seghet etc, men 

 från muUen bl. a. därigenom att den bildar ett särskilt täcke på den 

 underliggande mineraljorden. Humusformen torde närmast motsvara vad 

 tyskarna kalla »moder», på svenska ha vi tyvärr ännu ej något gott 

 namn, jag skulle emellertid vilja föreslå mossmylla. Humusformen 

 reagerar utpräglat surt, nitrifikationsbakterier saknas, vid 

 lagring bildas endast några spår salpeter. Under detta humus- 

 täcke följer ett tydligt, men ej vidare utpräglat blekjordsskikt om 3 å 4 

 cm, som underlagras av en till sin struktur ganska lucker rostjord (se 

 vidare fig. 4). Såväl markprofil som markbetäckning äro tämligea ty- 

 piska för mellersta Sveriges bättre barrskogsmarker. Det förtjänar an- 

 märkas, att några växter, som antyda någon högre bonitet hos marken, 

 ej förekomma, vilket även är fallet i de av ScilOTTE skildrade, utom- 

 ordentligt vackra och virkesrika bestånden. 



