12 HENRIK HESSELMAN (936) 



När dessa bestånd kalhuggas, inträffar en mycket långt gående för- 

 ändring i marken och i vegetationen. På ett hygge, som gjordes vin- 

 tern 1 915 — 1916, togos jordprov i slutet av maj 1916 (^Vs)- Marken 

 var då ännu så gott som oförändrad, mosstäcket var ännu friskt, där 

 det icke var överstrött med vissnade barr. Några hyggesväxter hade 

 ännu icke inkommit. Det från hygget tagnajordprovet bildade vid 

 lagring endast minimala mängder salpeter (se tab. 1 1, nr i). Redan 

 på hösten samma år har emellertid en förändring börjat visa sig. Hyg- 

 get besöktes den Vio, då anträffades spridda exemplar av Epilobium 

 angustifolium^ Rubus idesus, Senecio silvaticus och Taraxciun officirialey 

 sålunda flera utpräglade salpeterväxter. 



Av dessa gåvo Epilobhan och hallon ännu så sent som den 7:de okt. 

 kraftig nitratreaktion, däremot ej Taraxacum och Se?iecw. En omlägg- 

 ning av hela kväveomsättningen har tydligen börjat att in- 

 träda. Salpeter, som ej bildas i marken medan beståndet är 

 kvar, börjar mycket snart och redan under första året att bil- 

 das på hygget i sådan mängd, att nitratofila växter kunna 

 uppträda och anhopa salpeter i sina vävnader. I denna rikt- 

 ning fortsätter nu utvecklingen en tid, vilket närmare belyses av förhål- 

 landena på de äldre hyggena. 



Hygget från vintern 19 14 — 191 5 undersöktes samtidigt med nyss- 

 nämnda hygge sista dagarna av maj 1916. Det hade sålunda legat 

 över en hel sommar och inträdde nu i sitt andra år. Hyggesvegetatio- 

 nen utgjordes av Epilobium angustifolium och Galeopsis bifida jämte en 

 del andra örter och gräs. Hyggesväxterna förekomma emellertid ännu 

 sä länge endast i spridda fläckar. Vid undersökning visar det sig, att 

 Epilobitini, Galeopsis och Solidago virgaurea anhopat betydande mängder 

 salpeter i sina vävnader, de ge med difenylamin och konc. svavelsyra 

 en särdeles kraftig reaktion. Jordprov från detta hygge, insamlat den 

 375 samtidigt med jordproven från beståndet och hygget från vintern 

 1915 — ^1916, bilda vid lagring betydande salpetermängder (se närmare 

 tab. II, nr 2). Sedan sålunda hygget legat en sommar, är salpeter- 

 bildningen ytterst livlig. 



Detsamma är även fallet med hygget frän vintern 19 13 — 191 4, som 

 sålunda legat i två somrar. Hyggesvegetationen är i huvudsak densamma 

 som förut, Epilobimn angustifolium är frodigare och uppträder i rikligare 

 mängd. Den ger jämte hallon [Rubus idesus) en särdeles kraftig reaktion 

 med difenylamin och konc. svavelsyra. Att dömma av lagringsproven är 

 salpeterbildningen ännu livligare än i det ett år yngre hyg- 

 get. I avseende på hyggesvegetationens utbredning märkes nu en egen- 

 domlighet, under och omkring fröträden är .^//ö<^///;;/-vegetationen vida 



