16 HENRIK HESSELMAN (940) 



nitrifikation ej förekommer. I örterna i beståndens markbetäckning har 

 jag ej heller kunnat påvisa någon salpetersyra, t. ex. hos Luzula pilosa. 

 Den vegetation, som infinner sig i luckor och på större hyggen, är däre- 

 mot en utpräglad salpeterflora. Snart sagt hos samtliga gräs och örter 

 kan man påvisa betydande salpetermängder, t. o. m. hos sådana växter 

 som Poientilla erecta, Vero7iica officinalis m. fl., hos vilka man mera sällan 

 kan påvisa salpeter. Särskilt upplysande och intressant är i detta avse- 

 ende en blädningslucka, som första gången upptogs för flera är sedan, 

 men som utvidgades betydligt vintern 19 13 — 1914 (närmare beskrivning 

 se sid. 1036). I juli 1916 fanns i luckan en utpräglat nitratofil flora, där de 

 flesta arterna hade betydande mängder salpeter i sina vävnader, medan 

 samma arter i det omgivande beståndet visade sig fullt nitratfria (se sid. 

 1036). Vi återfinna således här vid Alkvettern alldeles samma förhållanden 

 som i Jönåkersskogarna, nämligen att redan det ökade ljustillträde, som 

 blir en följd av luckhuggningen, framkallar en förändring i kväveomsätt- 

 ningen. Skogarna kring Alkvettern reagera i detta hänseende ännu liv- 

 ligare än de skildrade Jönåkersbestånden. En del kalhyggen, t. ex. å 

 Knappedsåsen ovanför sjön Alkvettern, ha en ganska artrik hyggesvege- 

 tation av gräs och örter, av vilka ett betydande antal gåvo en mycket 

 kraftig nitratreaktion (se närmare sid. 1036). Bland de mera nitratofila 

 växterna märkas här även stinksyskan [Stachys silvatica) och skogssallad 

 ( Lactuca m iwalis) . 



Ännu mer påfallande är den snara omsättning, som inträder vid hugg- 

 ningar i Lanforsbestånden. Här har skogsavdelningen en större prov- 

 yta för studerandet av WAGNER-blädningens användbarhet och lämplig- 

 het i vårt land. För att förbereda hyggena upptog professor SCHOTTE 

 vintern 1914 (nov.) en fem meter bred gata, varjämte ett 20 ä 25 me- 

 ter brett bälte intill denna gata ljushöggs (ScHOTTE 1915 b, sid. 764). 

 Redan i juli 191 6 började marken förändra sig i den ovannämnda gatan, 

 Luzula pilosa hade ett synnerligen frodigt utseende, påminnande om de 

 plantor, som äro nitrathaltiga. Denna växt visade visserligen ingen re- 

 aktion, lika litet som skogsstjärna [Trientalis europcBo) och harstarr {Ca- 

 rex leporinä), kraftig reaktion erhölls däremot med i gatan växande, 

 helt unga exemplar av Epilobitim angtistifoliuvi . 



Samma markförändringar iakttagas utmed de äldre beståndskanterna, 

 där granen föryngrar sig särdeles vackert (se fig 6). Här anträffas hallon, 

 smultron m. fl. växter, tydande på mullaktig jordmån. Många ge kraf- 

 tig nitratreaktion, t. ex. hallon, Luzula pilosa, Epilobium angustifoliuni 

 m. fl. (se närmare sid. 1037). 



På föryngringsplatserna vid Lanfors togos på senhösten 19 14 åtskil- 

 liga jordprov för bakteriologisk undersökning, likaledes några prov från 



