42 HENRIK HKSSKLMAN 1966) 



gen mycket växlande, beroende bl. a. pä hur skarpt elden gått fram 

 över marken. Några i detta hänseende belysande observationer vill jag 

 här anföra. 



Skönviks aktiebolag använder i stor utsträckning svedning vid upp- 

 dragandet av ny skog och har i allmänhet uppnätt mycket vackra resul- 

 tat med sina kulturer. Ett av deras kulturfält, nämligen Krokmyrs- 

 hygget i Indalslidens socken, Medelpad, besökte jag i sept. 19 15. Hygget 

 hade svetts våren 1907 och var vid undersökningstillfället bevuxet med 

 en mycket vacker ungskog av tall, uppdragen genom rutsådd. Ett moss- 

 täcke av Polytrichum jiiniperimim betäckte stora delar av marken, en 

 gles, koloniartad brandfältsflora fanns ännu kvar bland ungtallarna (se 

 närmare beskrivning sid. 1050). Bland de i markbetäckningen ingående 

 arterna märkas hallon och Epilobium angtistifoliiim . Jordprov för under- 

 sökning togos från tvenne platser, nämligen dels från en mindre hårt bränd 

 fläck med något bättre humustäcke, utmärkt bl. a. genom förekomsten 

 av hallon, dels från ett skarpare bränt parti med mycket spridd, mager 

 lipilobiuui angiistifolitini och ett mycket tätt täcke av Polytrichum juni- 

 perinuni. Jordproven skilde sig endast oväsentligt från varandra med 

 hänsyn till humus- och kvävehalt, men högst väsentligt i avseende pä 

 nitrifikationsförmågan. Medan det förra under två månader bildade 

 100 mg salpeterkväve, bildade det senare under samma tid och under 

 samma förhållanden endast 0,4 mg, allt beräknat per kg jord. Det 

 förra jordprovet togs i en liten sänka i marken, som väl både genom 

 läge och större fuktighet varit bättre skyddad mot elden, det senare 

 däremot på en liten upphöjning, som väl på grund av större torrhet 

 brunnit hårdare. Båda ställena ligga omedelbart invid varandra, höjd- 

 skilnaden uppgick endast till några decimeter. Där marken ej brunnit 

 mycket hårt, är sålunda salpeterbildningen ännu åtta år efter branden 

 ytterst livlig. Men den kan fortsätta ännu längre. Några exempel må 

 belysa detta. I fig. 20 återges bilden av ett för kultur svett, nyligen 

 kultiverat hygge. Fältet avsveddes våren 1902. hösten 19 14 tog jag 

 där en del jordprov för bakteriologisk undersökning. En koloniartad 

 brandfältsflora fanns ännu kvar bland ungtallarna, den ordinära .skogs- 

 marksbetäckningen börjar emellertid att invandra (se närmare sid. i04'9). 

 lordprov togos dels under en matta av Agrostis vulgaris, dels också 

 på en annan plats under ett svällande täcke av PolytricJuan connniuie. 

 Båda proven visa en rätt betydande nitrifikations- och denitrifikations- 

 förmåga (tab. 10 nr 7 och 8) samt i synnerhet vad det första pro\et 

 beträffar en mycket betydande ammoniakavspaltningsförmåga 

 (se tab. 4, nr i och 2). De undersökta pro\'en togos sålunda tolv år efter 

 svedningen, men \isa det oaktat, att de äga en verksam nitrifikations- 



