52 HENRIK HESSELMAN (976) 



blekjord kraftigare åtgärder än enbart avverkning äro av nöden för att 

 framkalla en nitrifikation. 



I hög grad anmärkningsvärt är att multnande virke gynnar humus- 

 kvävets nitrifikation, och att det kväve, som finnes i multnande barr och 

 kvistar, lätt nitrifieras. Några försök har jag ännu ej gjort, men av allt 

 att döma inträder salpeterbildningen lättare, när friska barr och grenar 

 vissna och börja multna, än när barren och grenarna förut vissnat eller 

 torkat på träden, innan de falla ned på marken. Orsaken härtill torde 

 möjligen få sökas i att de friska barren äro rikare på mineralsalt er än 

 de som vissnat, kvarsittande på trädet; de vissnande barren minska me- 

 dan de sitta kvar på trädet sin mineral- eller askhalt, därigenom att 

 värdefulla växtnäringsämnen vandra in i grenarna. En skillnad förefinnes 

 väl även i de kvävehaltiga ämnenas kemiska beskaffenhet, en olikhet, 

 som ej torde vara utan sin betydelse. Vidare torde, som laboratorn vid 

 Skogsförsöksanstalten d:r IVAR TräGÅRDH för mig framhållit, insektslivet 

 i det multnande riset spela en viss roll. Multnande grenar, stubbar etc. 

 draga till sig ett rikt insektsliv, som lever av de multnande växtresterna. 

 Genom insekternas verksamhet kunna kanske växtresterna försättas i 

 lättare nitrifierbart tillstånd. 



Även med hänsyn till nitrifikationen i ett segt, torvartat råhumustäcke 

 synes man mig kunna använda detta betraktelsesätt angående elektrolyt- 

 tillförselns stora betydelse. Vid de norrländska, utglesade granskogarnas 

 eller barrblandskogarnas kalavverkning börjar råhumustäcket att förmultna, 

 men förmultningen försiggår långsamt, varför elekirolyttilHörseln ej kan 

 bli så kraftig som vid den snabbare förmultning, som framkallas vid kal- 

 avverkningar i me'lersta Sveriges barrblandskogar. Vidare är blekjorden 

 i dessa skogar vida mäktigare och kraftigare utbildad, varför en tillför- 

 sel av lösliga salter frän mineraljorden bör bliva svagare än å mellersta 

 Sveriges vanligen svagt podsolerade marker. Möjligen ha vi ock i detta 

 råhumustäcke att göra med andra kväveföreningar än i mellersta Sveriges 

 bättre barrskogsmarker. Där bildas humustäcket av mossor och barr- 

 avfall; i Norrlands utglesade granskogar ha bärrisen större betydelse. 

 Även om detta kan spela en roll, så torde dock elektrolyttillförseln vara 

 av mera avgörande vikt, härför talar ju att en omblandning av råhumus 

 och mineraljord mycket snart framkallar en livlig nitrifikation. 



Den framställning, som jag nu lämnat angående orsaken till förändring- 

 arna i humustäcket vid inträdande nitrifikation, har delvis karaktären 

 av en arbetshypotes. Den kan tjänstgöra som grundlag för vidare under- 

 undersökningar och utgör ett försök att från en och samma synpunkt 

 förklara flera, mera till det yttre än till sitt inre förlopp olikartade feno- 

 men. Huruvida jag genom detta betraktelsesätt träffat sakens kärna. 



