990 SK()(;SF()K\ NCrKlNC. ( ». ^Al.l.'KTKRi;iLL)MN\. 1 MARKKN ö7 



är skadlig för tallen, men i mycket svag lösning assimilerbar. MöLLEK 

 och i senaste tid MÖLLER och ALBERT {191 6) ha emellertid visat, att 

 rahumus. när den, söndersmulad och sönderriven, blandas med sand eller 

 lagras under ett sandskikt, utgör en utmärkt kvävekälla, icke blott för 

 tall och gran, utan ock för många andra trädslag, bland dem eken. 

 Rähumus överträffar i detta avseende de mineraliska kvävehaltiga göds- 

 lingsämnena, kali- och kalksalpeter, ammoniumsulfat m. fl. De nämnda 

 forskarna ha ej undersökt, i vilken form kvävet i dessa råhumusförsök 

 kommer trädplantorna till godo, men efter min egen erfarenhet måste 

 en d\-lik behandling av råhumus framkalla en nitrifikation av 

 råhumuskvävet. Vilken betydelse detta har för t. ex. tallen, skall jag 

 här nedan söka visa genom några försök och observationer i naturen. 

 Anders Holmgren UQ^i' gjorde för några år sedan, medan han 

 ännu var skogsskoleföreståndare vid Bispgården i Jämtland, några för 

 sök med jord från tallhedar. En närmare redogörelse för dessa försök 

 kommer att lämnas i min i detta Meddelande frän Statens skogsförsöks- 

 anstalt publicerade studie över norrländska tallhedar; här kan det vara 

 nog att erinra därom, att försöken avsägo att utröna, om det fanns nå- 

 gon skillnad mellan den humus, som bildas under de mera enstaka tal- 

 larna pä en tallhed, och den humus, som uppstår på de mera kala, med 

 renlav bevuxna tälten Smärre trälädor, nedgrä\"da till kanten i jorden 

 i Bispgärdens trädskola, fylldes med de nämnda olika humusslagen, som 

 hämtades tVån en tallhed ä Bispgärdslandets skog. HOLMGREN med- 

 delar om sina försök är 191 i (HOLMGREN igii, sid. 38), då plantorna 

 ännu voro ett är, följande: »Vad plantornas storlek beträffar, voro plan- 

 torna i jorden under träden ^ något kraftigare än de i jorden mellan trä- 

 den. Men \ ar skiljaktigheten i detta avseende ej så särdeles stor, var 

 skillnaden i färg högst påfallande. I början av september voro de plan- 

 tor, som uppkommit i jorden mellan träden, rödgula eller rent röda 

 under det de andra voro skarpt gröna utan antydan till rött>. \ idare 

 tillägger han i en not: »I slutet a\" maj månad d. å. (1911), sedan plan- 

 torna börjat att växa. visade sig gråsandsplantorna ' i jorden, hämtad 

 under träden, ojämförligt mycket större och kraftigare än de. som upp- 

 dragits i jord frän den öppna heden . Försöksplantorna fingo stå kvar 

 i sina lådor, även sedan jägm. HOLMGREN lämnat Bispgården, och med 

 hans och hans efterträdares, jägm. LINDBERG, benägna tillstånd har 

 jag närmare studerat jord och tallplantor i dessa försök. \'id ett besök 

 ä Bispgårdens skogsskola i sept. 19 15 frapperades jag av den \ackra. 

 gröna färg, som utmärkte tallplantorna i den humus, som hämtats un- 



' D. v. s. i den jord, som hfimlats under ir.ädkronorna pa tallheden. 

 - Gråsand = blekiord. 



