,io.'i skc)c;sf()Rvm;rixc; o. salpktkriuldmng i markkn 97 



typer underkastades en sakkunnig granskning ined hänsyn till deras 

 prestationsförmåga på olika slags marker. Ett viktigt villkor s\-nes mig 

 \ara. att mineraljord och humus så vilt möjligt blandas om varandra, möjlig- 

 heterna för humustäckets gynnsamma omsättning bli härigenom större. I 

 Tyskland (MÖLLER, 1908) har man gjort försök angående olika metoder 

 att inblanda humus med mineraljorden. Det mest effektiva har visat sig 

 vara en omblandning utförd med hacka och spade. Där har den naturliga 

 föryngringen bäst slagit till, och där träffar man de kraftigaste plantorna. 

 De av Grinxdal i Södermanland utförda markberedningsförsöken visa 

 ock. att man i vårt land genom en markberedning med tinnplog kan 

 erhålla synnerligen vackra resultat, föryngringen av tall under den täta 

 fröträdsställningen var utomordentligt vacker, endast där kruståteln [An'a 

 flexuosd) fatt överhand saknades plantor I se hg. 15 och detaljbeskr. sid. 

 1044). Genom en markbearbetning framkallar man visserligen en utveck- 

 ling av gräs och örter, men dessa synas vara föga hinderliga för plan- 

 tornas utveckling. Under ett överskärmande bestånd na de i alla hän- 

 delser icke någon vidare frodighet. 



Ett annat sätt att åstadkomma en för föryngring gynnsam markbe- 

 redning har man i stubbrytningen. Denna torde med den ökade efter- 

 frågan pa ved. som världskriget medfört och som väl efter fredsslutet 

 en längre tid kommer att bli beståndande, komma att spela en vida 

 större roll i var skogsskötsels ekonomi än förut. Även rätt svårartad 

 råhumus kan genom stubbrytningen bringas i livlig omsättning, och att 

 den gynnar föryngringen, känner man sedan gammalt. 



Där råhumustäcket med mossor och bärris är synnerligen mäktigt, bru- 

 kar man på somliga ställen i Tyskland avflå möss- och ristäcket, så att 

 själva humuslagret blottas. Jag har sett metoden utförd i större skala i 

 Schwarzwald i förening med användning av den WaGNERSKA kantblädnin- 

 gen. Tallen föryngrade sig med lätthet och i stort antal på den blottade 

 marken, silvergran och bok inplanterades i gropar, där man använde starkt 

 kalkblandad fylljord. Man ville på detta sätt dra upp ett biandbestånd, som 

 skulle hälla marken i bättre tillstånd och motverka den i Schwarzwalds 

 högre belägna delar besvärliga råhumusbildningen. Metoden ställde sig 

 där synnerligen ekonomisk. Bärriset och mossorna utgjorde ett av traktens 

 befolkning högt uppskattat strö till stallar och ladugårdar. Det betalades 

 ända till 200 mark per hektar för rättigheten till dess insamlande. Jag 

 kan ej erinra mig, om på dessa föryngringsfält uppträdde några nitrato- 

 fila \äxter, min upfjmärksamhet var då ej så starkt fästad på vikten att 

 iakttaga dessas uppträdande. Jag vågar sålunda ej yttra mig om denna 

 behandling av humustäcket kunde medföra humuskvävets nitrifikalion, 

 men det är ingalunda omöjligt. Kalkningen i planteringsgroparna medför 



7- Skogsx'!irds röreningens Tidskrift igiS. Serien A. 



