100 



hf:nrik hkssklman 



(1024) 



Ur Skoijsförsuksanstaltens 



Foto av förf. 



Ht^. 46. Föryngring av tall å ett brandfält. I torgrumlen sälgar [Sa/fx caprea), avgnagda 

 av älg. "Norrbotten. Hedartad mark. Jockmocks sn. nära Harsprånget. '"j^ 

 1904. — (Regrowth of pinc on a burnt area. In the foregrund sallows [Snl/.y 

 caprea)^ gnawed by elks.'; 



inflytande, den gynnar invandringen av björk och andra lövträd, och des- 

 sas bladavfall bidraga i hög grad till ett gott tillstånd i humustäcket. 

 Där blad av björk eller asp inmängas bland barravfallet och risen, har 

 humusen en vida luckrare och gynnsammare struktur än där de saknas 

 (se fig. 45 och 46). Visserligen kunna asp och björk komma in så rik- 

 ligt, att de hindra de mer värdefulla barrträdens utveckling, men genom 

 att sörja för tillgång på fröträd av tall och gran och genom att i hyg- 

 gets närmaste omgivning hålla björk och asp inom rimliga gränser, torde 

 man kunna undvika denna svårighet. Svedning eller bränning har i alla 

 händelser så stor betydelse och är ett jämförelsevis så billigt medel att 

 gynna föryngringen på svårföryngrade, med stark råhumus 

 betäckta marker, att man utan förutfattade meningar måste dis- 

 kutera och undersöka dess användbarhet. Med de marker, det 

 här gäller, har man, om man vill sörja för en tät och livskraftig föryng- 

 ring där även självsådden kan göra sig gällande, endast tvä saker att 

 välja på, kraftiga, ordentliga markberedningar, som bringa det 



