VI027 SKUGSFORYXC.RING C). SALPKTKRBiLDNlXG I MARKEN 103 



förknippade med markens tillstånd och dess sätt att reagera för ökat 

 ljustillträde. I de jämförande studier, som hittills gjorts över denna 

 fråga, har man ej tillräckligt noggrant skilt pä marker av olika slag, 

 varför betydelsen av olika markberedningsåtgärder ej tillräckligt tydligt 

 kunnat framgå. Det skulle säkerligen vara en ganska intressant uppgift 

 att med ledning av här vunna synpunkter granska resultaten av våra 

 kulturförsök, framförallt i Norrland. En sådan undersökning skulle ej 

 minst ur direkt praktisk synpunkt vara av stort värde. Jag hoppas att 

 inom den närmaste framtiden kunna företaga en dylik studieresa, varför 

 jag snart torde få återkomma till de här diskuterade problemen. 



Till slut torde det vara lämpligt att göra en helt kort sammanfatt- 

 ning av dessa studiers viktigaste resultat. Jag inskränker mig härvidlag 

 till våra barrskogar. 



I det humustäcke, som utbildas i våra mossrika barrskogar, 

 sker ingen eller ock obetydlig nitrifikation eller salpeterbild- 

 ning. Det organiskt bundna kvävet omföres ej längre än till 

 ammoniak. Detta gäller även våra vackraste och mest pro- 

 duktiva barrblandbestånd. 



Huggningar, som åstadkomma ett starkare ljustillträde, ha 

 ett starkt inflytande på kvävets omsättning. 



Där humiistäcketär mera tunt och luckert, huvudsakligen bil- 

 dat av mossor och barravfall, kan huggningen medföra en myc- 

 ket livlig omsättning av humuskvävet till salpeterkväve, be- 

 roende bl. a. på att huggningen medför en radikal förändring 

 i humustäckets bakterieflora. 



Där humustäcket är mera starkt råhumusartat, inträder en- 

 dast en livligare omsättning av humuskvävet, men någon nitri- 

 fikation inträder ej. 



Arten av de förändringar, som humustäcket undergår, kan 

 till en del bedömas av markvegetationn. Där humuskvävet 

 omföres till salpeterkväve, uppenbara sig nitratofila växter, 

 hallon, Epilobium angustifolium, Arenaria trinerina, Galeopsis hifida, 

 Senecio silvaticus, Rnmex acetosella m. fl. Där humustäcket multnar, 

 utan att humuskvävet omföres till salpeterkväve, blir krustå- 

 teln [Aira flexuosd\ gärna den dominerande hyggesväxten. 



Kraftiga markberedningar, som förmå omblanda humustäc- 

 ket med mineraljorden, multnande ris och virke, samt markens 

 avsvedning framkalla en salpeterbildning även i ett starkt rå- 

 humustäcke. 



Det förefinnes en nära parallelism mellan humuskvävets 

 nitrifikation och markens föryngringsmöjligheter. De skogar. 



