158 EUG. HEMBERG 



spred sig nämligen floran i radierande riktningar mot söder. De s. k. 

 amerikanska elementen i Europas tertiära flora härstamma således ej 

 från Amerika, utan frän den allmänna cirkumpolära tertiärvegetationen, 

 av vilken ännu åtskilliga direkta avkomlingar fortleva, exempelvis Seqiioia 

 semper-virens, Gingko biloba m. fl. (Natiiorst i 8). 



De nu levande i'Ä^;/'i"-arterna tillhöra såväl den norra som södra hemis- 

 fären, ehuru i tvenne såväl habituellt som morfologiskt skilda grupper. 



Den södra hemisfärens bokarter utbreda sig dels från Chile till Ma- 

 gellanssundet och Eldslandet samt dels även pä Nya Seland, Tasmani- 

 en och Sydaustralien. 



Av norra halvklotets nu levande arter finnes i Europa endast /'. silvatica, 

 med en nordostlig gräns, som från s. Norge löper snett genom Sydsverige 

 samt vidare genom Ostpreussen, Polen, Volhynien, Bessarabien till Krim 

 och Kaukasus. 



I Japan fortleva d^viern^ F . Japonha (Maxim.); F. SieboldiiY.x\å\.\ F,fcrni- 

 ginea Ait. och F. silvatica L., den senare ännu på den sydliga ön Kiusiu. 



Inom nya världens norra del representeras släktet av enda arten F. 

 ferruginea Ait., som utbreder sig sydligast från Elorida och uppnår sin 

 nordgräns i Nya Braunschweig samt vid Winnipegsjön. 



Vid den sista stora nedisningsepokens maximum, då den europeiska 

 inlandsisens barriär befann sig i nordligaste Tyskland, dä tundran här- 

 skade å Tysklands bergsstockar och mäktiga glaciärer täckte Karpaterna, 

 Alperna, Pyrenéerna, har boken utan tvivel varit undanträngd till Europas 

 sydligaste delar, sannolikt till de littorala trakterna av de mediterrana halv 

 öarna: den Iberiska, Italienska och Balkanhalvön. 



Men i spåren av isbarriärens recession och glaciärernas avsmältning 

 vandrade successivt de olika växtformationerna åter mot norden ocli 

 uppåt bergsstockarna. 



Även boken vandrade från sina sydliga asyler mot norden, ehuru 

 sannolikt länge hindrad eller försenad genom de centraleuropeiska bergs- 

 kedjornas huvudsakliga sträckning i latitudinell riktning. 



Oaktat den värmesumma, som erfordras för fullbordandet av bokens 

 alla livsyttringar, är lägre än den, som för ekens utveckling är nödig, 

 skedde likväl detta senare trädslags uppvandring till nordligare bredder 

 under en mycket tidigare period än bokens. 



GUXNAR Andersson (i), som yttrat sig i denna fråga, säger: »Die 

 Ursachen vvarum sie (bok och gran) so späth bei uns eingewandert sind, 

 sind noch sehr räthselhaft. Ich glaube jedoch diese Ursache in einer 

 friiheren grösseren Verbreitung der Steppe gegen Westen sehen 7,u miissenv. 



