BOKENS INVANDRING TILL SKANDINAVIEN 159 



Om också icke begreppet stäpp i detta fall bör tagas i dess mest ri- 

 gorösa bemärkelse, rådde likväl vid denna tid inom kontinentens östra 

 och norra delar ett torrt, varmt klimat (borealt), med en julitemperatur 

 av 15 — 17° C:s. Under denna period uppvandrade från sydost den 

 pontiska floran samt springråttan och bobaken, vilka båda djurarter ännu 

 fortleva i de ryska stepptrakterna. 



Det stäppartade klimatet torde åtminstone i Nordtyskland endast varit 

 mera utpräglat å de mellan floderna belägna höjderna och platåerna, så- 

 som å brandenburgska sand- och kiselguhrområdet, å Liineburgerheide, 

 Pomerellen, Ermeland, Barten o. s. v., eller med andra ord å den s. k. 

 »Baltiska Landryggen». Däremot måste i floddalarna och andra be- 

 vattnade områden rått ett klimat, som åtminstone medgivit ekens och 

 dennes sällskapande vegetations vidare vandring mot norden. En ana- 

 log företeelse se vi i nutiden i Sydryssland, varest ekskogen långs flod- 

 dalarna skjuter långt in i stäppen, medan denne ä de vattenfattiga höj- 

 derna och platåerna förgrenar sig uppåt skogslandet. 



I Dana-Scania rådde vid samma period ett subborealt klimat, med 

 högre luftfuktighet men med något lägre sommarvärme. 



Emellertid hämmades bokens uppvandring genom nordtyska låglandet 

 under det därstädes rådande torra, boreala klimatet; och först vid slutet 

 av denna torrperiod, som småningom övergick i ett fuktigare (subatlan- 

 tiskt) klimat, kunde boken fortsätta sin uppvandring mot Skandinavien. 



Boken är ju också en indikator för ett klimat med hög luftfuktighet, 

 vilket förhållande även tydliggöres av hennes spontana ostgräns, som 

 fortlöper i trakter, där kontinentalklimatets verkningar taga sin början. 



På de högre bergsstockarna stiger boken ävenledes upp till lägen med 

 hög luftfuktighet och bildar zoner, belägna ovanför ekens. Dessa zoner 

 begränsas uppåt av ett klimat, vars korta sommarperiod hindrar bokens 

 fruktifikation. 



Men medan bokens krav pä hög luftfuktighet är analog i lågländerna 

 och å bergszonerna, är däremot hennes fordran på värmesumman större 

 ä de förra än på de senare. De CandOLLE (32), som först påvisat detta 

 förhällande, uppdrager en jämförelse mellan bokens värmefordran å de 

 extrema lokalerna, Skottlands lågland vid bokens nordgräns och berget 

 Etna, hennes sydligaste växtort i Europa. I Skottland vid havets nivå 

 med ofta inträdande dimmor fordrar boken för sin fulla utveckling och 

 fruktmognad en värmesumma av 3,185° C men å Etna vid 2.160'^ höjd 

 över havet endast 1.303° C. 



Orsaken tillskrives sydligare breddgraders tunnare, atmosfär, som ökar 

 olljuset och sommarvärmens direkta inverkan på organismers funk 

 loner. Vidare har De Candolle påvisat, att absoluta maxima över 



