BOKENS INVANDRING TILL SKANDINAVIEN 163 



kan förflyttas på längre eller kortare avstånd frän moderväxten. Pioni- 

 ären sprider sina frukter i radierande riktning och bildar kolonier och 

 dessa genom fortsatt fruktspridning samhällen eller beträffande träden 

 bestånd och skog. 



Spridningen av ett större antal sinsemellan sympatiserande arter, med 

 gemensamma fordringar pä ståndort och bakterieliv resulterar i blandade 

 växtsamhällen och beträffande skogsträden i blandningsskog. I symbios med 

 växtsamhällena leva nämligen de församhället gynnsamma bakterierna, och 

 dessas kemiska avfallsprodukter synas verka toxiskt och dödande på till 

 samhället möjligen inflyttade växter med främmande bakterier. 



Jordmanen utövar även pä vissa växtgrupper ett avgjort inflytande : 

 inbjudande eller utestängande. — Särskilt uteslutes boken från jordarter 

 med rika humussyror, vilket förhållande delvis förklarar hennes frånvaro 

 i torvmossarnas avlagringar. 



I de grundläggande arbetena över den temporära gången a\ växtvärl- 

 dens invandring till Skandinavien under postglacial tid, utformades och 

 avrundades en serie »perioder»: dryas, björk (asp), tall, ek. vilka be- 

 träffande ett i'isst område tänkas var för sig under visst tidsskede helt 

 behärskat det beträffande området. 



Någon sådan regelbunden avrundning och begränsning av ifrågava- 

 rande perioder torde likväl knappast någonsin förekommit i naturen, syn- 

 nerligast under förhållanden, da temperaturkurvan befann sig i jämn 

 höjning och klimatet sålunda var statt i ett fortgående tillstånd av för- 

 bättring. Dessa perioder böra därför icke tänkas varandra tangerande, 

 utan snarare såsom varandra djupt skärande cirklar. 



Ett områdes växlande relief med vindskyddade lokaler, med strömdrag 

 och sjöar, sydsluttningar och varma sand eller kalkrika marklägen, kan 

 nämligen lokalt i avsevärd grad mildra det förövrigt härskande klimatet. 

 Den skandinaviska nordens tundravidder med ett klimat, som icke ten- 

 derar till förmildring. visa dock, huru björkskogen i skyddade lägen tränger 

 upp på tundraområdet. A de sibiriska tundrorna och i dessas bevatt- 

 nade dalsänken, där grundisen varje sommar upptinar till någon fots 

 djup, bilda gråviden och grönalen {Ahms viridis DC.) täta grupper och 

 snår, medan högskogens utpost: lärkträdet, vandrar långs floddalarna 

 upp i tundraomradena och där i skyddade lägen bildar fruktifikabla be- 

 stånd med dvärgartad typ. Det är för övrigt pä sådana skyddslokaler 

 som de ädlare lövträdens reliktförekomst i Norrland är beroende. 



Genom sådana omständigheter gynnades emellertid invandringen av en 

 senare periods pioniärer, även om dessa under inflytande av det allmänna 

 och för dem mindre gynnsamma klimatet måhända under generationer 

 nödgades fortleva och sprida sig urider mer eller mindre dekadant JiabitJis. 



