BOKENS INVANDRING TILL SKANDINAVIEN 165 



lokaler, medan tallen (möjligen) ännu fortlevde ä vissa områden i Dan- 

 mark och södra Skåne. 



En sådan tidig invandring under övergången mellan en torrare och 

 fuktigare period är så mycket antagligare som, det då rådande klimatet, 

 vars juliisotherm småningom höjde sig till 15 — 11° C. (17), beträffande 

 såväl värme som luftens stigande hygroskopicitet torde tillgodosett bo- 

 kens alla livsfordringar. 



Detta antagande styrkes även därigenom, att de verksammaste sprid- 

 ningsagentierna — såsom i det följande påvisas — verka på avsevärt 

 stora avstånd. Det torde även kunna antagas, att genom agentiernas 

 effektivitet synkrona kolonier kunnat uppstå i Danmark och Skåne. I 

 detta sammanhang bör dock framhållas den viktigaste betingelsen för 

 bokens spridning, nämligen befintligheten ai> skydJsskog för den unga 

 plantan, vilken utan sådan redan under hjärtbladsperioden faller offer 

 för frosten. Att denna omständighet verkat hindrande på bokens in- 

 vandring, torde med säkerhet kunna antagas, och likaledes att otaliga 

 kolonisationsförsök medelst zoochora och hydrochora agentier strandat 

 genom bokfrukternas utplantering på kala eller frostlända platser. 



Då likväl människan under denna avlägsna tid ej kunnat förstörande 

 angripa den härskande högskogen och i denna .skapa kalmarker, och då 

 spridningsagentiernas arbete omfattade långa tidsperioder, och de frukt- 

 spridande djurens individantal torde varit mångdubbelt talrikare än i nu- 

 tiden, kunde boken, trots många misslyckade kolonisationsförsök, likväl 

 redan under denna avlägsna tid blivit inympad i Dano-Scanias jord.^ 



Som ovan anförts, retarderades bokens framträngande över kontinen- 

 tens norra och nordvästra delar genom det där under en viss period rå- 

 dande torra klimatet. Först sedan detta småningom började efterträdas 

 av ett tempererat, fuktigare, kunde boken från gränsbergen fortsätta den 

 avbrutna uppvandringen mot norden. 



Genom låglandets västUgaste delar, nuvarande Holland, Friesland, Ol- 

 denburg, i vilka boken ännu i dag är ett underordnat träd>lag, och i 

 vilka förövrigt försumpningar, mossar, ängsmarker och i allmänhet ett 

 högt grundvattenständ varit rådande frän äldsta tider, kunde boken näp- 

 peligen hava uppvandrat. ^ 



^ »Lorsqu'une graine est portée pour la premiére fois dans un pays, elle subit plusieurs 

 epreuves, elle rencontre divers obslacless. A. De Candollk (32 pag. 623). 



' Att boken i lågländerna väster om Weserfloden varit ett mindre allmänt träd ännu sä 

 sent som i första århundradet av vår tideräkning bevisas av de år l8i8 upptäckta »romar 

 broarna» mellan Rhen och Emserfloden. Dessa anlades av romerska legioner under Germaniens 

 befäl, när rytteriet skulle frän Rhenfloden förena sig med fotfolket vid stranden av Ems. Där 

 mossar hindrade rytteriets frammarsch anlades kavelbroar av virke, hämtat från omgivningen. 

 Dessa broar hava nu övervuxits av ett 3 a 4 fot mäktigt torvlager, men träda vid odling 



