166 EUG. HEMBERG 



I kontinentens östra delar, Ost- och Västpreussen, har boken däremot 

 först under en senare tid invandrat och ingår i nutiden endast till en 

 ringa procent i skogsbeståndet, nämligen i de olika »Regierungsbezirke» 

 emellan i — 4% (Leo 15). Invandringsvägen torde därför kunna anses 

 begränsad av floderna Öder i öster och Weser i väster. Ifrågavarande 

 båda flodsystem med mellanliggande Elbeflodens upprinna på de nord- 

 tyska bergsstockarna och genomflyta de nordligare lågländerna, i vilka 

 boken i nutiden utgör en betydlig procent av skogsbeståndet, sålunda i 

 Pommern i 8 % , i Hannover 45 °o , i Westphalen 53 % o. s. v. (Leo i 5). Det 

 torde därför tagas för givet, att boken under sin uppvandring först fattat 

 fast fot och utbrett sig i dessa landsdelar, innan hon gjorde sitt inträde 



i Dano-Scania. 



* 



Växternas utvandring och spridning sker dels på stora avstånd från 

 moderväxten: fjärrspridning, dels på kortare avstånd från densamma: 

 lokalspridning. Då likväl samma agens kan verka både lokal- och fjärr- 

 spridning, behandlas i det följande dessa båda spridningsformer gemensamt. 



De verksammaste agentierna vid bokens vandring och spridning ut 

 göras av djurvärlden: Zoochor spridni?ig, av vatten- och isdriften: Hyd- 

 rochor spridning, samt av vinden: Anemochor spridning. 



Zoochor spridning. 



Flyttfåglarnas migrationsvägar äro tillika huvudvägarna för den zoo- 

 chora växtvandringen, Dessa vandringsvägar ligga dels utmed floderna: 

 fluviala vägar, dels gå de utmed havets stränder: litlorala, och dels över 

 vattenskillnadstrakterna, vilka kunna kallas jugala flyttningsvägar. Det 

 är isynnerhet de på våren mot norden dragande gräsändcrjia och där- 

 med besläktade arter, som på fluviala och littorala vägar förmedla bokens 

 mer eller mindre långväga utvandring mot norden. De jugala vägarna 

 befaras däremot av andra bokspridare, såsom duvorna, nötskrikan ni. Ji. 



Det är varje jägare och zoolog bekant, att gräsänder pä aftonen före 

 den vårliga nattdragningen besöka ek- oeh bokhult och därvid förtära 

 stora mängder av de föregående höst fällda ollonen. Dessa passera emel- 

 lertid icke osmälta djurets tarmkanal, utan upplösas småningom efter 

 vissa timmars förlopp. Beträffande änderna föreligger sålunda ingen bok- 

 spridning på »endozoisk väg» (frukternas passerande genom tarmkanalen 

 med bibehållen groningskraft), utan spridningen kan endast ske genom 

 djurets död (ex. genom rovfåglar), medan ollonen ännu befinna sig i 



i dagen. De utgöras av grova plankor, lagda tvärs över trädstammar och bestå huvudsak- 

 ligen av tall och björk, men något av ek och al, varemot bok alldeles saknas. 



