168 EUG. HEMBERG 



Men då ollonet icke kan passera djurets tarmkanal odigererat, fordras 

 även i detta fall det oUontransporterande djurets död för de odigererade 

 frukternas hamnande på marken. Men då ett flertal arter rovfåglar äro 

 verksamma under fågelmigrationerna, bliva säkerligen ett stort antal 

 oUontransporterande duvor deras byte. 



Medelhastigheten av brevduvans flykt beräknas till omkring 40 meter 

 i sekunden, och ringduvans torde åtminstone icke understiga gräsandens. 

 Härav synes, att även duvorna äro fjärrspridare av rang för ifrågavarande 

 trädslag. 



Av lokalspridarna må i första rummet framhållas nötskrikan, emedan 

 hennes spridningsarbete än av ren »synzoisk» natur. Hennes spridnings- 

 funktion iakttages såväl i ek som bokskogen, varvid hon på få minuter 

 inmundigar ett antal ollon: av ek ända till halvtjoget och av bokollon 

 ännu flera, för att därpå försvinna inåt skogen och efter uppstötning 

 dölja dem på olika ställen i jorden till framtida behov. Hon kan ofta 

 flera timmar om dagen hålla på med denna spridningstrafik. Blir en 

 med ollon övermättad nötskrika plötsligt jagad av hök eller skrämd av 

 jägares skott, så utsprutar hon ollonen för att lätta sin flykt. ^ 



Nötskrikan verkar emellertid som fruktspridare stundom även utöver 

 den närmaste omgivningen. Jag tänker härvid närmast på bokollontran- 

 sporten över Sundet, vilken utan tvivel har utförts och fortfarande ut- 

 föres av nötskrikan. 



Ehuru denna fågels flykt är föga snabb, omkring 10 meter i sekunden, 

 kan hon dock med ett antal friska bokollon i muskelmagen överföra dem 

 från trakten av Köpenhamn rakt över Sundet under loppet av tre kvarts 

 timma och från Helsingör till Hälsingborg på en tid av mindre än tio 

 minuter. 



Då den jugala invandringen går över Sjelland till Skåne och varje vår 

 trafikeras av tusentals immigrerande nötskrikor, torde kunna antagas, 

 att massor bokollon överförts från danska landet till det svenska genom 

 denna fågels synzoiska spridningstrafik. 



Under ollonår besöker tjädern de till barrskogen angränsande bokhul- 

 ten eller de i tallskogen spridda, fruktifierande bokarna och förtär därvid 

 ollonen hela. Stundom frossar han och kan därvid inmundiga ollon till 

 ett antal av inemot hundra stycken. Då emellertid dessa småningom 

 digereras, kan tjädern, i likhet med änder och duvor endast bidraga till 

 bokens spridning pä »tanatozoisk väg». Exempel givas dock, då tjädern 



' Nötskrikan planterar ollonen stundom på stora avstånd från moderträdet Exempelvis 

 i Bromölla tallskog (Skåne), i vilken talrika ekplantor uppkomma, ehuru närmaste fruktifi- 

 erande ek befinner sig på ett avstånd av en halv mil. Företeelsen tillskrives uteslutande 

 nötskrikans planteringsarbete (meddelat av Jägm. Peter Schmidt). 



