BOKENS INVANDRING TILL SKANDINAVIEN 169 



efter ett sådant omåttligt mål fattas av yrsel, raglar, löper flaxande om- 

 kring, slår ned på hustak m. m. och slutligen ljuter döden.' Denna 

 företeelse härflyter av en i bokollonet befintlig alcaloid med toxiska verk- 

 ningar. 



Ekorren, som även samlar vinterförråd, bidrager till bokens lokal- 

 spridning på »synzoisk väg». Ollonen gömmas i ihåliga stammar, i 

 trädklykor, fågelbon m. m., men döljas även på marken under buskar och 

 mossa, och kunna då, om de ej av djuret uppsökas, komma till groning. 



Markniöss och sorkar samla även något vinterförråd och bidraga genom 

 denna trafik till artens spridning. 



Nötväckan brukar inkila kottar och ollon i vissa lämpliga springor i 

 gamla tallars bark och i den fasta, ofta skålformiga fördjupningen ur- 

 plocka fröna eller sönderhacka ollonen. Under fågelns flykt mellan den 

 fruktbärande boken oeh tallskogen torde månget ollon tappas till marken. 



Bergfinkeii infinner sig under oUonår i bokskogarna i oräkneliga ska- 

 ror, vilka kvarstanna under förvintern och livnära sig uteslutande av de 

 mogna frukterna. Fågeln sönderhackar ollonet, börjande med ett hål i 

 dess spets, varefter det ena av ollonets trenne skallober avrives, då 

 kärnan Hgger öppen till förtäring. När en skara bergfinkar på hundra- 

 tals individer slagit ner i en fruktbärande bok och plötsligt blir skrämd- 

 lyfter hela skaran, somliga individer med ollon i klorna, andra med så- 

 dana i näbben, och under flykten tappas frukterna i mängd till marken. 

 På detta sätt spridas en massa ollon i radierande riktning och ofta nog 

 på ganska långt avstånd från moderboken. 



Hjortar och rådjur, vildsvin och grävlingar förtära bokollonen och 

 bidraga genom tramp och bökning till desammas myllning, om även ej 

 till deras spridning. 



Hydrochor spridning. 



För utrönande av bokollons flytningsförmåga med efterföljande gro- 

 barhet har jag anställt en del försök såväl i sött som salt vatten. 



De i sött vatten anställda försöken utfördes under tvenne rika ollonår 

 i december månad och båda gångerna med uppmagasinerade och något 

 uttorkade ollon. 



Ett större antal sådana lades i vatten och efter 24 timmar upphämta- 

 des av dessa 100 st. flytande och till utseendet fullt friska ollon vilka 

 myllades i krukor. Av dessa uppspirade i första provet 24 och vid det 

 andra 28 st. plantor. 



■^ Under ett par dagars jakt för några år sedan i närheten av sjön Immeln anträffades av 

 mitt jaktsällskap trenne döda tjädertuppar i skogen, samtliga med av bokollon fyllda krävor. 

 Ett flertal av ollonen voro osmälta och till synes fullt grobara. 

 12 Skogsz'årdsJ~öreningens Tidskrift igi8. Serien A. 



