174 EUG. HEMBERG 



I det föregående har meddelats Rostrups (21) fynd av bokrester från 

 yngre stenåldern såväl i avfallshögar som gravar samt MONTELIUS (17) 

 iynd av bokollon i ättehögen vid Kulla-Gunnarstorp. 



Neuweiler (ig) anför ett stort antal sådana fynd vid de neolitiska 

 pålbyggnaderna i mellersta Europa.^ 



Bokollon förtäras ju fortfarande, om ej såsom egentligt födoämne, sä 

 dock såsom ersättning för nötter m. m. I sydvästra Ryssland torgföras 

 stora mängder bokollon jämte cembranötter, solrosfrön o. s. v. och för- 

 täras av såväl gammal som ung. 



En fullvuxen människa kan utan olägenhet förtära ett par händer 

 fulla bokollon, men överskrides detta kvantum, infinner sig illamående, 

 svindel och utpräglade förgiftningssymptom. Tamsvin, som beta i ollon- 

 skogen, bliva som känt vilda, ilskna och farliga för den genom skogen 

 vandrande människan. Genom bokollonens torkning upphävas emeller- 

 tid dessa toxiska företeelser. 



Sannolikt är således, att stenåldersfolket, som nödgades för sitt uppe- 

 hälle tillgodogöra sig naturens alla håvor, torkade, ev. rostade ollonen 

 och förtärde dem i sådant tillstånd eller ock förmalde desamma till en 

 mjölliknande massa, användbar med eller utan tillsats av sädesmjöl 

 till gräddning.^ 



Under stenåldersfolkets insamlingsarbete av bokollon från de spridda 

 hulten samt de insamlade frukternas transport till hemvistena, liksom 

 även på annat sätt, torde även den förhistoriska människan i någon mån 

 hava bidragit till detta trädslags spridning. 



KAP. III. 

 Bokens förhållande till de övriga skogsträden. 



I det föregående har framhållits, att tillföljd av den späda bokplantans 

 ömtålighet för frost det från annan plats transporterade ollonet för sin 

 utveckling till fortlevande planta måste hamna i ett frostskyddande skogs- 

 bestånd, av vilket trädslag det vara månde. 



De till Dano-Scania invandrade bokpioniärerna kommo sålunda i kon- 

 takt med den därstädes befintliga högskogsvegetationen: björk, (tall), ek, 



^ »Les botanistes mödernes, par exemple de Theis (Diet. étym.), Boeh.mer (Lex rei 

 herb.), copiant des érudits plus anciens, font venir Fagus de (Prjyo;, et ajoutent que ce 

 mot vient de (payw, comedo, ])arce que les habitants primitivs se nourrisaient de fruits de 

 Hétre». De Candolle (32 p. 689;. 



^ Även ekollon torde hava tjänat stenäldersfolket till föda. Genom förvällning kan näm- 

 ligen fruktens bittra garvämne utdragas, såsom ännu idag sker å spanska högplatån, varest 

 herdarna efter sådan proce^lur allmänt förtära ollonen av Queictts Ballota. 



