ARFTLIGHETSLARAX OCH SKOGSBRUKET 183 



alla arters egenskaper visa en viss variation. Hos olika individ av 

 samma ras, ja även hos de rena syskonindividen, ha vi att göra med 

 det slag av variation, som vid variationsstatistisk undersökning framvisa 

 variationskurvor, som så nära som möjligt överensstämma med den 

 ideala variationskurvan, binominal- eller sannolikhetskurvan. Vi ha här 

 inför oss det slag av variabilitet, som plägar kallas varibilitet i in- 

 skränkt bemärkelse, individuell eller fluktuerande variation. 

 Det rör sig här om icke ärftliga avvikelser eller s. k. modifika- 

 tioner, framkallade genom rent tillfälliga faktorers inverkan. Allmänt 

 bekanta exempel härpå erbjuda de av olikheter i ståndorten framkallade 

 ståndortsmodifikationerna. Individuell variation eller modifikation bidra- 

 ger icke till artbildningen. Alla försök att förädla rasen genom upp- 

 repat urval (selektion) av de bästa individen, bevisligen tillhörande en 

 och samma ras eller elementarart, ha misslyckats; så snart urvalet upp- 

 hör, återgår rasen till att visa ett medelvärde av den variationsegenskap, 

 man genom urvalet sökt utveckla i en viss bestämd riktning. Varje ras 

 har för varje särskild egenskap sin speciella variationskurva. 



En rik formväxling möter inom kollektivarterna, exempelvis inom de 

 gamla LiXNÉ-anska arterna. Snart sagt varje sedan gammalt urskild art 

 har vid närmare granskning befunnits sammansatt av ett större eller 

 mindre antal av vissa smärre olikheter väl karaktäriserade underarter, 

 småarter eller elementar arter i DE Vries' mening. Elementararten, 

 eller vad vi gemenligen kalla rasen, är fröbeständig, de för elementar- 

 ten utmärkande egenskaperna äro ärftliga. Elementararterna avvika i 

 regel från varandra i flera avseenden (flertalet egenskaper variera). Hän- 

 för sig olikheten till endast en egenskap (eller ett fätal egenskaper), 

 talar man om varietet. 



Elementararten eller rasen var, sade vi, fröbeständig. Någon absolut 

 och evig konstans existerar väl dock näppeligen. Även inom en från 

 början fullt konstant ras kunna förr eller senare ärftligt avvikande former 

 uppkomma. Kan hydridisering härvid anses utesluten, föreligger vad vi 

 kalla spontan variation eller mutation i DE Vries' mening. Fall 

 av dylik äro kritiskt undersökta och beskrivna ; i intet bevisat fall rör 

 det sig dock härvid om uppkomst av en i verklig" mening )iy egenskap; 

 i alla kända, närmare undersökta fall, har den uppkomna formens av- 

 vikelse berott pä bortfallandet av en ärftlighetsfaktor. 



Ett särskilt slag av variabilitet utmärker hybriderna. \'i finna i de 

 frän hybridogena föräldraindivid härstammande dotterindividen föräld- 

 rarnas könsceller eller gameter kombinerade med varandra efter vissa 

 bestämda lagar — Mendels lag; dä växtkroppen antager m. 1. m. olika 

 utseende för olika egenskapskombinationer, betingas härav hybridernas 



