ARFTLIGHETSLARAN OCH SKOGSBRURET 187 



Efter denna kortfattade översikt av växtförädlingsarbetena inom lant- 

 bruksområdet skola vi nu se till, om och i vad mån de metoder och 

 erfarenheter, vartill man i fråga om växtförädling — på grundvalen av 

 ärftlighetsforskningens resultat — kommit inom lantbruket, äro tillämp- 

 liga inom skogsbruket. De frågor, som härvid närmast uppställa sig till 

 besvarande, synas mig lämpligen böra bliva följande: 



1. Visa skogsträden en formväxling jämförlig med lantbruksväxternas r 



2. Variera skogsträden med avseende på såväl rent botaniska som 

 skogliga egenskaper, och kan något samband spåras mellan dessa? 



3. \'ad känna vi om skogsträdsegenskapernas ärftlighet? Vilka av 

 ett trädindivids skogliga egenskaper bero pa ärftlig variation, vilka på 

 blott och bart modifikation? 



4. Huru kunna vi tillvarataga och i möjligaste mån massföröka even- 

 tuellt förefintliga skogligt goda skogsträdsformer eller raser? 



5. Är en verklig förädling av skogsträdsraserna tänkbar och i prak- 

 tiken utförbar? 



I. Den första av de uppställda frågorna måste vi besvara med ett 

 obetingat ja. Varje mera ingående analys av ett skogsträdsbeständ 

 skall helt säkert visa, att detta innehåller ett tlertal olika former — i 

 allmänhet äro vi nog närmast benägna att kalla det raser — av skogs- 

 trädet i fråga. För några av våra skogsträd ha verkliga beståndsana- 

 lyser blivit gjorda, sä exempelvis för bok och gran. I en på analyser 

 av ett flertal danska bokbestånd baserad avhandling, »Vrange Boge i 

 det nordostlige Sjaelland?^, har A. Oppermanx redogjort för den roll i 

 ett eller annat avseende >^krokvuxna» individ och former av bok spela 

 i de danska bokskogarna. I tvenne uppsatser om granen, »Studier över 

 granens formrikedom, särskilt dess förgreningstyper och deras skogliga 

 värde»' och »Om kubikmassa och form hos granar av olika förgrenings- 

 typ» har undertecknad efter analys av olika granbestånd sökt påvisa 

 detta skogsträds stora formväxling även inom våra till synes mera en- 

 hetliga granbestånd. Att granen varierar starkt bör ju dock ej så mycket 

 förv-äna. dä vi nog litet var säväl av erfarenhet som a\- litteraturen 

 känna just granen såsom en av vår floras kanske mest mångformiga 

 arter. I detta sammanhang ber jag endast få hänvisa till V. B. WlTT- 

 ROCKS nyligen publicerade »Meddelanden om granen: (Acta Horti Ber- 

 giani, Bd. 5, N:o i), i vilket arbete i bild meddelas flera vackra prov- 

 kartor på granens nära nog oändliga formväxling med avseende på 

 kotte och kottefjäll m. m. 



' Det forstlige Forsogsvaesen II. Kjebenhavn 1908. sid. 29 o. f. 

 ' Skogsvardsf. tidskr. 1 909, sid. 201 o. f. 

 * Skogsvardsf. tidskr. 19 14, sid. 635 o. t. 



