188 Nll.S SVr-VÉN 



A\'en om \ åra ö\ri^a skogsträd ej \ariera i lika hög grad som gra- 

 nen, torde de ej stå den så synnerligen långt efter. Hos dem alla åter- 

 finna \ i stor formväxling med avseende på såväl de fruktifikativa som 

 de vegetativa organen. Hos tallen träffa vi rent av fullkomliga parallell- 

 former till nära nog alla granformerna. Och i nära ö\'erensstämmelse 

 med granen och tallen variera snart sagt alla kända barrträd. En jäm- 

 förande undersökning av de olika barrträdens former har också föranlett 

 den österrikiske skogsbotanikern doktor E. Zederhauer (»Variationsrich- 

 tungen der Nadelhölzer», Sitzungsber. d. K. Akad. d. Wissensch., Wien 

 1907) till det uttalandet, att »parallella variationer uppträda hos närstå- 

 ende arter, släkten och familjer eller med andra ord uttryckt, variatio- 

 nerna försiggå efter bestämda likartade riktlinjer. & Den av Zederbauer 

 för barrträden uttalade satsen kan utsträckas att gälla alla skogsträden, 

 även lövträden.' 



2. Att skogsträden \ariera med axseende på de skogliga egenska- 

 perna veta vi för visso alla. Men vad vi bättre borde lära känna är, 

 inom vilka gränser denna variation äger rum i skogsbestånden. De ovan 

 anförda beståndsanalyserna för bok och gran visa i någon mån arten 

 och graden av denna variation hos dessa trädslag. Eör granen har där- 

 vid påpekats, att morfologiskt-botaniskt sett olika former förhålla sig 

 fysiologiskt olika, vissa förgreningsformer representera bättre expositions- 

 former och visa därför bättre tillväxt. En skoglig egenskap är alltså 

 här fysiologiskt bunden vid en rent botanisk. Ingående beståndsanaly- 

 ser av jämväl andra skogsträd skola säkerligen även för dessa påvisa 

 dylika korrelationsförhållanden, med fysiologisk nödvändighet till vissa 

 botaniska karaktärer knutna skogliga egenskaper. ■ — Förekomsten av 

 såväl botaniskt som framför allt skogligt sett avvikande typer av våra 

 skogsträd och betydelsen härav för praktiken har med styrka framhållits 

 av Gunnar Andersson i ett av honom vid Skogsvårdsföreningens års- 

 möte igo6 hållet föredrag »Om barrträdsraser och deras renodling».'^ 

 'Det lider ej något tvivel», heter det här, »att såväl tallen som granen 

 företer ett antal såväl nyttighets- som dålighetsvariationerx . För tre- 

 årsperioden igo6 — 1908 hade också på Skogsförsöksanstaltens arbets- 

 program upptagits en undersökning, i vad mån raser (»mutationer») med 

 större tillväxthastighet och i fjälltrakterna med större härdighet än medel- 

 beståndets kunna finnas. »Hvarhelst träd med särdeles gynnsamma 

 egenskaper anträffas, böra dessa omsorgsfullt markeras för att senare 

 kunna omhändertagas och studeras. Och GUNNAR ANDERSSON uttalar 



^ Jmf. NlI.S Syi.VÉN, Om de svenska skogstradens raser. l'o]uil:ir natur\cl. revy, 1911, 

 sid. 212 — 213. 



'^ Se Skogsvårdsf. lidskr. 1906, sid. 319 o. t. 



