ARFTLIGHETSLARAN OCH SKOGSBRUKET IQl 



summor i vårt land utan nytta kastats bort på de »tyska» tallkulturerna, 

 och ännu mycket mera torde fortsatta och utvidgade proveniensför- 

 sök giva. 



Alla de anförda proveniensförsöken lida emellertid ur ärftlighetssyn- 

 punkt av ett väsentligt fel, det nämligen, att utgångsmaterialet för de- 

 samma varit av alltför heterogen beskaffenhet. I intet fall har man 

 utgått från ett utan från flera moderträd. Först då utgångsmaterialet 

 härstammar från ett enda, noga känt moderindivid, kunna verklisa slut- 

 satser med av.-^eende pa ärftligheten dragas av de igångsatta försöken. 

 Ty vid skogsbruket gäller liksom inom lantbruket att vid ärftlighets- 

 undersökningar, av vad slag det vara må, i första hand begagna sig 

 av pedigreemetoden. Försökskulturer med i varje särskilt fall från ett enda 

 noga känt moderinvivid stammande fiö ha under de senaste åren påbörjats 

 av nuvarande botanisten vid den österrikiska Skogsförsöksanstalten vid 

 Mariabrunn, E. Zederbauer, och man har all anledning att av hans 

 försök vänta sig synnerligen goda resultat såväl för vetenskapen som 

 för praktikens skogsbruk. Redan hans hittills publicerade, mera före- 

 löpande meddelanden^ äro en god borgen härför. 



Men icke heller vid de ZEDERBAUERska kulturförsöken har steget 

 tagits fullt ut, då det gäller, att få en för ärftlighetsstudier väl lämpad 

 och härför närmast avsedd avkomma av de till undersökning upptagna 

 skogsträden. I varje särskilt fall har väl här moderträdet varit noga 

 känt, fadern likväl okänd. Kulturförsök med frön frän självpollinerade, 

 under blomningen för undvikande av korspollinering vederbörligen iso- 

 lerade kottar från granar av olika förgreningstyp ha år 1910 igång- 

 satts vid Statens Skogsförsöksanstalt.' Bättre känt ursprung än för dessa 

 plantor, där fadern och modern äro ett och samma individ, kunna vi 

 för närvarande ej tänka oss; om föräldraindividets härstamning måste 

 vi ju med nödvändighet sväva i okunnighet. Det är att hoppas, att 

 resultaten av dessa grankulturer skola inom en icke allt för avlägsen 

 framtid i icke oväsentliga delar komplettera de ärftlighetsresultat, vartill 

 Zederbauer kommer vid sina pedigreekulturer. 



Ett ur ärftlighetssynpunkt synnerligen intressant försök har gjorts av 

 Engler,"* ett kulturförsök med frön från en gran med avvikande, tät 

 (klotgransartad) förgrening. Av de vid försöket framgångna plantorna 



^ E. Zederbauer, \'ersuche iiber individuelle Auslese bei Waldbäumen. I. Pinus 

 silvestris. II. Finus austriaca. Centralblatt f. d. ges. Forstw. 1912, 1913. 



* Se närmare Nils Svlvén. Om pollineringsförsök med tall och gran. Skogsvårdsf. 

 Tidskr. 19 10, sid. 403 — 412. 



^ Se närmare Arnold Engler, Einfluss der Prcvenienz des Samens aufdie Eigenschaften 

 der forstlichen Holzgewächse. Mitteil. d. Schweizerisch. Centralanst. f. d. forstl. Versuchsw. 

 Bd. S. Ziirich 1905. 



