230 UNO DANIELSON 



Detta brev innehöll huvudsakligen följande: 



För den mark, som tillagts hemman och lägenheter, stadgades, där 

 jordmånens beskafifenhet gjorde det möjligt, en viss planteringsskyldighet. 

 De träd, som skulle planteras, voro fruktträd, ask, alm, oxel, pil, lind, 

 tall och gran, och den planteringsskyldige fick själv välja såväl trädslag 

 som plats. För underlåtenhet att plantera stadgades böter. 



Beträffande antalet plantor bestämdes detta till i6 st. årUgen för 

 varje förmedlat mantal samt i proportion därefter för större och mindre 

 hemman; dessa plantor skulle emellertid icke blott planteras utan även 

 vårdas allt framgent, så att de växte upp till träd. 



Varje inhyseshjon skulle så länge han eller hon vistades å stället årligen 

 plantera och vårda 2 plantor. 



Planteringen fick, om så önskades, fullgöras för flera år på en gång. 



För varje planta, som ej utsattes, botades i rdr, och den person, som 

 ej medelst kvitto kunde visa sig hava till alla delar fullgjort sin planterings- 

 skyldighet, fick ej någon utsyning på kronans allmänning. 



För åverkan ä de planterade träden var särskilt stadgat. 



Av de böter, som inflöto, skulle bildas en allmän planteringskassa 

 för Öland. 



De i detta nåd. brev föreskrivna planteringarna skulle påbörjas år 1826. 



Enär de flesta ekar hade blivit uthuggna under slutet av 1700 talet 

 och början av iSoo-talet, fann Kungl. Maj:t det nödigt att i tid säker- 

 ställa flottans behov av ekvirke, varför år 1826 den 14 juni utkom ett 

 nåd. brev om ekplanteringshagars anläggande på lämpliga ställen inom 

 olika landskap, bland andra Småland och Öland. 



Detta visar, att kronan redan då kommit till full insikt om olämplig- 

 heten av de gamla planteringshagarnas utstyckande och försäljning. 



Konungens befallningshavande i länet, som med fullt skäl befarade, 

 att skogsbristen under denna tid skulle bliva än mera tryckande, predikade 

 tid efter annan sparsamhet med virket och försökte till och med införa 

 bränntorvens användning, ehuru det ledsamt nog misslyckades. Bränn- 

 torv hade redan omkring 1822 upptäckts på flera ställen å ön. 



Orsakerna till skogsbristen ansåg Konungens befallningshavande huvud- 

 sakligen vara : 



1. Den betydliga folkökningen under denna tidsperiod, vilken ökade 

 brännslebehovet med mera än i % årligen. 



2. Brännvinsbränningen, vilken årligen krävde en stor mängd ved. 



3. Den ökade exporten av ekstäv och annat virke. 



4. Hemmansklyvningar och avsöndringar, vilka skedde ända till missbruk 

 och föranledde uppbyggandet av en massa nya bostäder och uthus. 



