DE ÖLÄNDSKA SKOGARNAS HISTORIA OCH UTVECKLINC; 233 



att staten tagit sig före att inskränka pä böndernas fria användning av 

 kronoparkens skogsalster. 



P'örargelsen häröver liade redan 1848 tagit sig så skarpa uttryck, att 

 mordbrand anlades å kronoparkens 3 och 4 block, varvid avbrändes c:a 

 12 td.; förövarna blevo emellertid aldrig uppspårade. 



I samband med dessa våldsamma åverkningar kan nämnas, att under- 

 jägarna på parken redan omkring 1845 blivit beridna för att sä mycket 

 effektivare kunna sköta bevakningen. 



Ar 1841 den 10 juni upphävdes 20 kap. 11 § missgärningsbalken och 

 64 § i 1805 års skogsförordning angående åverkan, och i stället stadga- 

 des, att den, som högg eller fördärvade annans plantering eller träd, 

 skulle ersätta skadan efter »mätismanna ordom», bota de vanliga all- 

 männa böterna för åverkan samt dessutom för varje hugget träd erlägga 

 6 rdr 32 sk. eller ådömas däremot svarande fängelsestraff. 



Att virkesstölderna varit betydliga under denna tid framgår av att 

 t. ex. under åren 1837 — 4^ stals från kronoparken över 125,000 kbf 

 virke och under motsvarande tid åtalades 1,216 personer, varav de flesta 

 hellre sutto inne på Kalmar slott, än de betalade ådömda böter; 

 fängelsestraff för skogsstölder ansågs nämligen under denna tid snarare 

 hedersamt än tvärtom. Under de kritiska åren 1848 — 50 hade stölderna 

 ökats så, att från kronoparken orättmätigt bortfört virke då beräknades 

 till omkring 150,000 kbf. 



På grund av de många ådömda fängelsestraffen ansågo myndigheterna 

 i Kalmar, att den arbetskraft, som härvid gick förlorad, kunde effektivt 

 utnyttjas genom straffets förvandling till skogsarbete på Boda kronopark, 

 och en framställning härom ingick till Kungl. Majt., som emellertid den 

 18 december 1843 avslog densamma. 



Med avseende på skogskulturarbetena under denna period är att an- 

 teckna följande. Redan den 14 mars 1839 l^ade konungens befallnings- 

 hävande anhållit hos Kungl. Maj:t om 2 skogsplantörers anställande för 

 skogsodling å de tvenne flygsandsfält, som funnos vid Byrum och Gran- 

 kulla, men denna anhållan blev den 4 maj 1840 avslagen. Emellertid 

 förnyades ansökningen i sinom tid, och den 15 juli 1845 anslogs medel 

 till två plantörsbeställningar för de nämnda sandfälten med skyldighet 

 därjämte att deltaga i kronoparkens bevakning under de tider, de icke 

 vore upptagna med kulturarbeten. 



För åverkan på dessa sandfält stadgades ansvar i likhet med vad som 

 gällde för flygsandsfälten inom Hallands och Malmöhus län, närmare an- 

 givet i förordningar den 2 maj 1826 och den 17 jan. 1827. 



För dessa sandfälts kultivering användes såsom sandbindande ämne 

 tallris, som lassvis utkördes och utbreddes över marken. Bland detta ris 



10. SkogsziårdsfÖ7-eiii7igens Tidskri/t tgiS. Serien A. 



