DE ÖLÄNDSKA SKOGARNAS HISTORIA OCH UT\ ECKLINC; 235 



Omkring 1850 upptogs emellertid skogsfrågan ånyo på Öland, och 

 ansträngningar gjordes att uppliva 1825 års förordning om planterings- 

 skyldigheten, men utan framgång. En sakkunnig skogsplantör anställdes 

 emellertid, men han hade så gott som intet att göra. 



PERIODEN 1851— 1860. 



Redan den 20 juni 1855 hade på Oland förordnats 1 överjägmästare. 

 I överjägare, 5 underjägare och 2 sandplantörer. Inför sä mycken per- 

 sonal mäste de ännu pågående skogsstölderna upphöra, och efter denna 

 tid hör man blott talas om smärre åverkningar utan betydelse. I 



De 10 norra socknarnas utsyningsrätt på kronoparken var alltjämt 

 gällande, men den förändringen gjordes, att virket skulle genom skogs- 

 förvaltningens försorg upphuggas och läggas i högar för avhämtning: 

 den hämtande fick sedan betala de 50 öre pr lass, som veden betingade 

 i huggning, ävensom en något förhöjd avgift för själva veden. 



Bärplockning och kalkbrytning m. m., som av ålder av allmänheteii 

 idkats på kronan tillhörig mark, var numera helt och hållet förbjuden^ 

 naturligtvis till stor förargelse för ölänningarna. 



Beträffande betesrätten på kronoparken så kan densamma anses hava 

 upphört genom nåd. brev den 20 juni 1856, varigenom rågångshägnad 

 beviljades och uppfördes mot angränsande enskilda hemman. 



Under perioden 1851—60 upphackades och besåddes c:a 2,560,000 

 rutor med huvudsakligen tallfrö trots ledsamma erfarenheter från före- 

 gående såddförsök; resultatet blev även nu mindre lyckat. 



Flygsandfälten voro under denna tid föremål för den största upp- 

 märksamhet, och på desamma utbreddes en myckenhet tallris och an- 

 lades s. k. »kupirgårdar;.\ vilket jämte beläggning av tång stillade sanden. 

 Enligt tillgängliga uppgifter utsattes under åren 1851 — 55 på dessa fält 

 28,800 st. tallplantor och 75,000 st. poppelsticklingar; under åren 1856—60 

 skogsodlades enhgt samma uppgifter c:a 600 kv.-rev medelst plantering, 

 och härtill måste enligt vanliga beräkningsgrunder hava åtgått minst 

 4.00,000 plantor (vanlig tall, strandtall och lågstammig bergtall). 



Under denna period påbörjades kronoparkens förstoring genom inköp 

 av en del angränsande enskilda hemman, nämligen Grankulla, Torp, 

 Mickelsmad, Byrum och ännu ett icke namngivet hemman för en samman- 

 lagd summa av omkring 47,500 rdr rmt. 



Beträffaiide skogsvården å enskildes heninian finnes en del åtgärder 

 av vikt att framhålla. 



Genom ett kungl. cirkulär den 30 okt. 1850 (till kungl. befallnings- 

 hävande i länet) stadgades: 



