DE ÖLÄNDSKA SKOGARNAS HISTORIA OCH UTVECKLING 251 



Transport 201,250 st. 



svarttall 8,000 » 



silver- och balsamgran 10,470 » 



diverse plantor, som ej kunna specificeras 315,180 » 



Summa 534,900 st. 



Under senaste femårsperiod, 191 1 — 15, har skogsodlats genom plan- 

 tering 130,2 hektar (genom sådd 17 hektar). 



De plantor, som härtill använts, hava ej kunnat specificeras men torde 

 hava utgjorts av omkring 600,000 stycken plantor av samma slag 

 som förut. 



Snytbaggen härjade fortfarande svårt å plantskogarna och under peri- 

 oden 1 90 1 — 15 infångades omkring 2 millioner dylika. 



Sextandade barkborren uppträdde under 1901 i hundratusental och 

 åstadkom rätt avsevärd skada. 



Ar 1903 övergicks kronoparken av en svår orkan, som vräkte ner 

 omkring 15,000 äldre träd och svårt skadade ungskogarna. Följande år 

 rasade ävenledes svåra stormar, som krävde c:a 1,600 träd. 



Med avseende på den enskilda skogsvården under denna tid möter oss 

 först hushållningssällskapets avslutningsperiod, 1901 — 04, varunder i denna 

 gren av lanthushållningen utvecklades en alltmera stegrad verksamhet. 



Ar 1901 påbörjades på initiativ av Ölands södra Möts underavdelning 

 ett försök till kultivering av alvarsmarker vid Kastlösa å en areal av 3 1,75 

 har inhägnad mark. På fältet, som tillhörde en del bymän i Kastlösa, 

 utsattes till att börja med 2,360 st. tall-, 500 st. svarttall- och 3,000 st. 

 granplantor. 



Aret därpå anslog underavdelningen 100 kronor till fortsatta kultur- 

 försök på nämnda mark, och en kommitté tillsattes med uppgift att 

 ombestyra dessas verkställande. 



Kulturerna lyckades till att börja med mycket bra men hava under 

 senare åren lidit mycket av torka, i det att till och med 2 å 3 meter 

 höga tallar dödats. Av fältet har inalles icke planterats mera än 5,5 

 hektar. 



På hösten 1901 undersökte lektorn vid Kungl. Skogsinstitutet ALBERT 

 Nilsson Ölands kala marker, särskilt alvarsmarkerna, för att på uppdrag 

 av hushållningssällskapet utreda, huruvida och på vad sätt skogsodling 

 skulle kunna ske på dessa marker. I hans sedermera avgivna berät- 

 telse över gjorda iakttagelser är att märka följande: De marker, som 

 lämpa sig för skogsodling äro, 1) grus- och sandjord, 2) tuvmarker och 

 3) sprickmarker (med kalkhällen liggande i dagen). 



På I bör, där markerna äro av sämre beskaffenhet, användas tall 



