268 



NILS SYLVÉN 



(1080) 



gen. Hyferna utbreda sig intercellulärt i barkvävnaden och växa därifrån 

 in i märgstrålarna och märgen samt ledningssträngarnas silrörsdelar; 

 från de intercellulära hyferna skickas korta sidogrenar, haustorier, in i 

 värdväxtens celler. De av mycelet påverkade cellerna dö förr eller senare 

 och bli brunfärgade, slutligen synas de mer eller mindre fullständigt re- 

 sorberade.^ Det pyknidalstrande mycelet träffas innanför kutikulan mellan 

 denna och epidermiscellerna; pykniderna spränga vid mognaden den 

 ovanför dem befintliga kutikulan. I barkens andra eller tredje cellskikt 



komma härefter caeomasporer till ut- 

 bildning. Från tätt ställda, mot spet- 

 sen ansvällda hyfgrenar avsnöras i 



Fig. 2. Övre delen av toppskottet av en 

 av knäckesjuka angripen ^-tallplanta; på 

 den konkava sidan av skottet en enda sam- 

 manhängande sporhop, på bilden begränsad 

 av de streckade linjerna. Västergötland, 

 Mariestad, Skogsvårdsstyrelsens plantskola. 



7, 191 2. [i] — (Der obere Tcil desjahrestrie- 

 bes einer vora Kieferndreher befallenen l-Kiefern- 

 pflanzc ; auf der konkaven Seite des Triebes ein 

 einziger zusammenhängender Sporenhaufen, aufdem 

 Biide begrenzt durch dia gestrichelten Linien. 

 Västergötland, Mariestad, Saatkamp des Waldpfle- 

 gearats. =/; 1912.) [\] 



Fig. 3. Melavipsora pinitorqua (Braun) 

 RosTR. Caeomasporer [5-5-^^]. Från tall- 

 skott, insamlade d. ^*/^ 1916 vid O. 

 Ekenäs. — (Caeomasporen. [^y^J Von Kie- 

 fernsprossen, eingesammelt d. '*/; igi6 bei O. 

 Ekenäs.) 



rader ställda sporer till stort antal, 

 väl ett 20-tal från varje hyfgren. De 

 utanför spormassan befintliga väv- 

 naderna lyftas och sprängas slutligen 

 sönder. Den gula fläcken å skottet, 

 nu starkare brungul i färgen, spricker 

 härvid upp längs efter, och ett kräftliknande sår uppstår (fig. i), i 

 vars mitt den rödaktigt organgegula spormassan blottas. En spor- 

 fruktform, som den här föreliggande, utan av mycelet bildat hylle eller 

 peridie benämnes caeoma — till skillnad från det av hylle omgivna 

 aecidiet. — Då flera mycelfläckar sammansmält, kunna sammanhängande 

 sporhopar om ända till ett par cm:s längd förekomma (jmf. fig. 2). 

 Spridningen av de mer eller mindre klotformiga, 14 — 20 ji långa och 

 13 — 17 fl tjocka, vårtiga secidiesporerna (fig. 3) äger omedelbart rum. 



' Övervallade knäckesjukssår likna till det yttre i hög grad läkta snytbaggsfrät av lik- 

 nande omfattning, men skiljas lätt från dylika på de innanför övervallningsvävnaderna brun- 

 färgade, döda vävnadspartierna; vid frät av snytbagge bibehålla däremot de kvarvarande 

 vävnaderna sin naturliga färg. 



