274 NILS SYLVÉN (1086) 



kantig, begränsad, soni den oftast synes vara, av de finare bladnerverna, 

 omkring en halv mm i diameter; flera mindre fläckar sammansmälta 

 stundom till större, dock synas aldrig fläckar av mera påfallande storlek 

 förekomma. De starkast infekterade aspbladen äro vid tiden för löv- 

 fällningen på hösten nästan brunsvarta av de pä bladundersidan särskilt 

 mot basen tätt gyttrade teletuosporfläckarna. A de av caeoma- och 

 uredospormycelen tidigast och starkast angripna aspbladen komma ej 

 alltid teleutosporer till utveckling, då svampmycelen här understundom 

 fullständig döda bladen, innan ännu vintersporer hunnit utbildas. Teleuto- 

 sporerna övervintra i de avfallna, vissnade aspbladen. De äro till for- 

 men cylindriska eller något prismatiska, 20 — 35 /i långa och 7 — 1\ fi 

 breda, och bilda ett sammanhängande, pallisadliknande skikt under 

 epidermis (jmf. fig. 7 b), som vid teleutosporernas groning slutligen 

 spränges. Teleutosporerna lösgöras aldrig från värdväxten utan gro där 

 på våren direkt ut till basidier, vars basidiesporer vid tiden för tallens 

 knoppsprickning infektera de unga, utväxande tallskotten. 



Svampens skadegörelse å tallen och förekomst i vårt land. 



Melampsora pinitorqua är på grund av den skada, den åstadkommer 

 på tallen, otvivelaktigt att räkna som en skadesvamp av ekonomisk be- 

 tydelse. Av praktiskt sett ringa eller ingen betydelse är däremot dess 

 på aspen förorsakade skadegörelse. 



Allt efter tallens ålder och utveckling blir angrepp av knäckesjuka 

 för densamma olika ödesdigert. Ärsplantor av tall duka sä gott som 

 undantagslöst omedelbart under för svampens angrepp; endast då stam- 

 delarna gå fria och allenast hjärtbladen angripas kunna de överleva 

 svampangreppet. 1 blott få fall torde man emellertid ha sig bekant, att 

 tallårsplantor i större utsträckning angripits av knäckesjuka. ^ Från vårt 

 land föreligga tills dato inga bestämda uppgifter om dylika angrepp. 

 Enstaka av Melampsora pinitorqua dödade årsplantor av tall ha dock 

 somrarna 191 2 och 19 16 av förf. anträffats i skogsvårdsstyrelsens i Skara- 

 borgs län plantskola vid Mariestad (jmf. fig. 4). De dödade plantornas 

 antal var i varje fall ytterst ringa, endast en obetydlig bråkdel av en "/^j. 



En något mera omfattande och mera i ögonen fallande skadegörelse 

 synes svampen åstadkomma på andraårsplantorna i våra plantskolor. Även 

 detta svampens uppträdande har dock i allmänhet förbisetts i den svenska 

 skogslitteraturen; snart sagt all torka å tallplantorna i plantskolorna plä- 

 gar ju i dagligt tal gå under namn av »skytte», och en närmare under- 



' R. IIartig, CcEoma pinitorqiiicm A. Br. Zeitschr. f. Först- u. Jagdw. Bd. 4. Berlin 

 1872, sid. 112, omnämner dock, hurusom i vackra och lyckade tallsädder å Schulenburg'ska 

 skogarna nära Neustadt ända till "^/^ av årsplantorna angripits av knäckesjuka. 



