(1113) OM TALLENS KNÄCKESJUKA 301 



viss sporspridning från det mot asparna på ladugårdsbacken motsatta 

 hållet, nämligen längs den öster om rutraden gående vägen. 



Antalet sårställen å skotten och antalet angripna skott ha i alla de 

 meddelade tabellerna räknats endast å huvudskottet och de två översta 

 grenvarven. Att så skett, beror på flera omständigheter. Skogligt sett 

 äro dessa av det största intresset; om de lägre grenvarvens årsskott an- 

 gripas, influerar ju detta i regel ej på stamformen, åtminstone ej i nå- 

 got här föreliggande fall. Vid en undersökning angående svampsporer- 

 nas spridning, borde ju dock även skogligt mindre betydande angrepp 

 hava medräknats. Min ursprungliga plan var därför också att medtaga 

 dessa vid undersökningen. Ett första överbUckande av tallplantorna pä 

 undersökningsområdet vid O. Ekenäs gav dock vid handen, att angrepp 

 av knäckesjuka på de nedre grenvarvens grenar förekom endast och 

 allenast å de i kanterna av tallkulturerna fritt exponerade plantorna, redan 

 i såddrutorna närmast innanför yttersta rutraden saknades sårställen å 

 grenarna i fråga snart sagt fullständigt. Endast i något enstaka fall kunde 

 i de inre såddrutorna infektion å de lägre grenvarvens grenar upptäckas 

 och då i de säddrutor, intill eller emellan vilka asprotskott, som förut 

 nämnts, förekommo. Ett konstaterande av detta sakförhållande fick bliva 

 tillräckligt, då en detaljundersökning, som på förhand måste anses bliva 

 utan större värde, här skulle tagit allt för mycken tid i anspråk — i 

 den utsträckning, undersökningen utfördes, kom den ju ändock att om- 

 fatta åtskilliga tusental skott; exempelvis ingå i tabell 2 en undersök 

 ning av 1 196 olika skott, i tabell 5 undersökning av jämnt i 100 o. s. v.!). 

 Under undersökningens gång hade jag helt naturligt alltjämt min upp- 

 märksamhet inriktad även på plantornas nedre grenar; ett utsträckande av 

 detaljundersökningarna till jämväl dessa visade sig härvid aldrig av be- 

 hovet påkallat. 



I rutraderna visade — även närmare asparna — de inre rutorna tyd- 

 ligt avtagande knäckesjuka. De i tabellerna från olika såddrutor och 

 olika rutrader meddelade siffrorna visa bestämt detta. De avvikelser 

 från regeln, som förekomma, finna alla lätt sin naturliga förklaring. I 

 tabell 6 är en sammanställning gjord över knäckesjukans uppträdande 

 å de tre högsta plantorna inom vardera av de fyra yttersta såddrutorna 

 inom respektive rutrader K, ]\I och P (jmf. kartan). Av denna framgår, 

 att M. och P-rutorna visa inåt tydligt och relativt jämnt avtagande knäcke- 

 sjuka; under det att antalet sårställen pr planta inom de }'ttersta rutorna 

 i raderna utgör resp. 14 och 15,67 utgör det för rutorna n:r 4 inåt endast 

 resp. 4,33 och 2. K-rutorna tyckas däremot hava krånglat, i det de 

 visa maximum för antalet sårställen inom tredje såddrutan och högt antal 

 dylika även inom rutan n:r 4; summorna för antalet sårställen pr planta inom 



