312 NILS SYLVÉN 



Den 28 juli 191 7 besöktes tallkulturerna å brandfältet vid L. Veller- 

 vattnet ä Skagersholm kronopark i Finnerödja s:n. Redan vid en första 

 överblick över kulturerna kunde jag här med tillfredsställelse konstatera, 

 att knäckesjukan var på fullständig retur. Nära nog varenda såddruta 

 hade i sommar att uppvisa ett på vackra årsskott rikt och vackert 

 grönskande plantmaterial. En närmare undersökning visade dock, att 

 nya knäckesjukssår även i år förekommo. En provyta, uttagen inom 

 den del av kulturen, som hösten 19 16 gav 100 % knäckesjuka sådd- 

 rutor, gav nu på 100 närmare undersökta rutor 27 med och 73 utan 

 påvisbara knäckesjukssyratom för året. Under det att toppdöda skott 

 1 9 16 voro regeln, kunde intet enda av svampen år 19 17 i toppen dödat 

 skott upptäckas. I intet fall kunde knäckesjukssår till större antal än 

 ett per skott uppletas. Alla de observerade knäckesjukssåren voro små 

 och obetydliga, svagt utvecklade. 



Av 1 91 7 års svampangrepp syntes tallen vid L. Vellervattnet ej komma 

 lida minsta framtida men. Tack vare uteblivandet av förnyad, 

 elakartad knäckesjuksepidemi under sistlidne vår och försom- 

 mar hade tallen, trots föregående års svåra skadegörelse, nu 

 repat sig förunderligt väl. Även å de svårast skadade plan- 

 torna hade ersättningsskott med vacker tillväxt kommit till 

 utbildning och i flertalet fall syntes en eller några entoppiga 

 plantor taga ledningen inom såddrutorna. Efter föregående års 

 svamphärjning voro dock, naturligt nog, buskstammiga plantor inga- 

 lunda någon sällsynthet. Men även om dylika förekommo inom flertalet 

 såddrutor, voro rutor med enbart sådana verkligt sällsynta. Kulturen 

 i sin helhet erbjuder för året en i allo lovande anblick. Även 

 om knäckesjuka skulle återkomma ett senare år, hade plan- 

 torna nu nått den utvecklingsstyrka, att någon fara för tallens 

 undergång till följd härav numera aldrig torde behöva be- 

 faras. Trots synnerligen riklig teleutospor tillgång våren 1917 

 hade Melampsora pinitorqua i så obetydlig grad förmått angripa 

 tallen, att en verklig pånyttfödelse nu kunde konstateras av 

 den 1 9 16 svårt epidemiskt härjade tallkulturen. Uredosporer 

 å aspbladen voro sommaren 191 7 rent av sällsynta. A de talrikt å 

 brandfältet förekommande asprotskotten fick man ofta länge förgäves 

 söka efter dylika; då de någon gång anträffades, voro de alltid jäm- 

 förelsevis sparsamt utbildade. Av teleutosporlillgången hösten 1916 

 att döma, måste svampens uredosporer föregående sommar hava varit 

 synnerligen rikliga. 



Den 30 juni 19 17 besöktes även den från föregående år kända, av 

 knäckesjuka kring en mindre aspfläck då angripna tallkulturen å Lyre- 



